А́нна Боле́йн (англ. Anne Boleyn, інколи англ. Anne Bullen; 1501 або 1507 — 19 травня 1536)— королева-консорт Англії (з 29 травня 1533 по 17 травня 1536). Друга дружина Генріха VIII (з 25 січня 1533), мати Єлизавети I. Після сфабрикованих обвинувачень у подружній зраді та в спробі замаху на короля засуджена і страчена у віці 29 або 35 років. Анна була ключовою фігурою в політичних і релігійних потрясіннях, які ознаменували початок Англійської реформації.
Анна Болейн англ. Anne Boleyn | |||
![]() | |||
![]() | |||
| |||
---|---|---|---|
28 травня 1533 — 17 травня 1536 (18 років, 5 місяців, 17 днів) | |||
Коронація: | 1 червня 1533 | ||
Попередник: | Катерина Арагонська | ||
Наступник: | Джейн Сеймур | ||
Ім'я при народженні: | англ. Anne Boleyn | ||
Народження: | 1501 або 1507 Бліклінг-голл, Норфолк, Англія | ||
Смерть: | 19 травня 1536 (29 або 35 років) Тауер, Лондон, Англія | ||
Причина смерті: | обезголовлення | ||
Поховання: | Капелла Святого Петра в оковах, Тауер, Лондон | ||
Країна: | Королівство Англія | ||
Релігія: | Християнство (Англіканство) | ||
Рід: | Болейн | ||
Батько: | Томас Болейн | ||
Мати: | Єлизавета Говард | ||
Шлюб: | Генріх VIII (25 січня 1533 - шлюб анульовано 17 травня 1536) | ||
Діти: | Єлизавета 2 сини | ||
Автограф: | ![]() | ||
| |||
| |||
|
Історичне значення
Оскільки Папа Римський Климент VII не хотів анульовувати шлюб короля з Катериною Арагонською, Генріх VIII відрікся від римо-католицької церкви; у той же час, англійська церква взагалі відділилася, щоб дозволити цей шлюб. Розлучення короля з Катериною Арагонською сталося проти папського рішення. Це ілюструє початок англійської реформації, тобто відділення англійської національної церкви, кінець впливу папства, який існував з VI століття, на королівські шлюби та розлучення в межах Англіканської церкви (англійської). Генріх став пізніше головою англіканської церкви, щоб самостійно вирішувати усі питання стосовно релігії.
Тому шлюб Генріха та Анни Болейн вплинув не лише на релігійні думки, а ще й на вихід англомовних країн з-під політичного впливу римо-католицької церкви. Суперечливе питання легітимності шлюбу Генріха VIII у ті часи також було важливе з точки зору монархії, адже спадкоємцями англійського престолу могли бути лише законні (народжені у визнаному шлюбі) діти Генріха VIII, тоді як діти англійського монарха, народжені поза визнаним Церквою шлюбом, офіційно вважалися бастардами, а отже слідували в праві спадкування престолу після законних дітей.
Ранні роки
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJoTDBGMGRISnBZblYwWldSZmRHOWZVbVZ0YVdkcGRYTmZkbUZ1WDB4bFpXMXdkWFJmSlRJNFpDNWZNVFkzTlNVeU9WOHRYMUJ2Y25SeVlXbDBYMjltWDJGZlYyOXRZVzVmTFY5U1EwbE9YelF3TWprNU1WOHRYMUp2ZVdGc1gwTnZiR3hsWTNScGIyNHVhbkJuTHpJeU1IQjRMVUYwZEhKcFluVjBaV1JmZEc5ZlVtVnRhV2RwZFhOZmRtRnVYMHhsWlcxd2RYUmZKVEk0WkM1Zk1UWTNOU1V5T1Y4dFgxQnZjblJ5WVdsMFgyOW1YMkZmVjI5dFlXNWZMVjlTUTBsT1h6UXdNams1TVY4dFgxSnZlV0ZzWDBOdmJHeGxZM1JwYjI0dWFuQm4uanBn.jpg)
Анна народилася у 1501 або 1507 році (точна дата народження невідома) у сім'ї Томаса Болейна, пізніше графа Вілтшира і графа Ормонда, і його дружини Єлизавета Говард.
Мала сестру Марію (близько 1499 — 19 липня 1543), яка згодом теж була коханкою Генріха VIII та брата Джорджа (бл. 1504 — 17 травня 1533), який був звинувачений у інцесті із сестрою та замаху на короля і страчений за два дні до страти сестри-королеви.
Серед родичів Анни були Говарди, одна з видатних родин Англії; серед предків Анни був англійський король Едуард I. За словами Еріка Айвза, британського історика і юриста, вона, безумовно, була більш знатного походження, ніж Джейн Сеймур та Катерина Парр, інші дружини Генріха VIII.
Рання освіта Анни була типовою для жінок її класу. У 1513 році її запросили приєднатися до школи Маргарити Австрійської та її чотирьох підопічних. Її академічна освіта обмежувалася арифметикою, сімейною генеалогією, граматикою, історією, читанням, орфографією та письмом. Вона також розвивала домашні навички, такі як танці, вишивання, хороші манери, ведення домашнього господарства, музика, рукоділля та спів. Анна навчилася грати в такі ігри, як карти, шахи та кості. Її також навчали стрільби з лука, соколиного полювання, верхової їзди та полювання.
Нідерланди та Франція
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemN5TDBOc1lYVmtaVjlrWlY5R2NtRnVZMlZmSlRJNE1UUTVPUzB4TlRJMEpUSTVMbkJ1Wnk4eE5UQndlQzFEYkdGMVpHVmZaR1ZmUm5KaGJtTmxYeVV5T0RFME9Ua3RNVFV5TkNVeU9TNXdibWM9LnBuZw==.png)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekptTDBOdmRYSjBYMjltWDFOaGRtOTVKVEpEWDAxbFkyaHNhVzR1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFVOdmRYSjBYMjltWDFOaGRtOTVKVEpEWDAxbFkyaHNhVzR1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Батько Анни продовжив дипломатичну кар'єру за Генріха VIII. У Європі його чарівність завоювала багатьох шанувальників, у тому числі Маргариту Австрійську, доньку Максиміліана I, імператора Священної Римської імперії. Протягом цього періоду Маргарита правила Нідерландами від імені свого племінника Карла і була настільки вражена Болейном, що запропонувала його дочці Анні місце у своєму домі. Зазвичай дівчині мало бути 12 років, щоб мати таку честь, але Анна скоріше за все була молодшою, оскільки Маргарет ніжно називала її «La petite Boulin» (Маленька Болейн). Анна справила гарне враження в Нідерландах своїми манерами та старанністю; Маргарита повідомила, що вона добре говорила та була приємною для свого юного віку і сказала Томасу, що його донька була «настільки презентабельною та такою приємною, враховуючи її юний вік, що я більше вдячна тобі за те, що ти послав її до мене, ніж ти мені». Анна залишалася при Савойському дворі в Мехелені з весни 1513 року, поки її батько не влаштував їй відвідування сестри Генріха VIII Марії, яка збиралася вийти заміж за короля Франції Людовика XII у жовтні 1514 року.
У Франції Анна була фрейліною королеви Марії, а потім 15-річної падчерки Марії королеви Клавдії, з якою вона прожила майже сім років. У родині королеви вона завершила вивчення французької мови та розвинула інтерес до мистецтва, моди, ілюстрованих рукописів, літератури, музики, поезії та релігійної філософії. Айвз стверджує, що своїм євангелізмом вона «завдячувала Франції», вивчала «реформістські книги» та переклад Жака Лефевра французькою мовою Біблії та послань Павла. Вона також отримала знання про французьку культуру, танці, етикет, літературу, музику та поезію; і набула досвіду флірту та [[Куртуазна любов |куртуазного кохання]]. Хоча всі знання про досвід Анни при французькому дворі є припущеннями, навіть Айвз припускає, що вона, ймовірно, познайомилася з сестрою короля Франциска I, Маргаритою Наваррською, покровителькою гуманістів і реформаторів. Маргарита Наваррська також була письменницею, і її твори містять елементи християнського містицизму та реформ, що межували з єрессю, хоча її захищав статус улюбленої сестри французького короля. Можливо, вона або її оточення заохочували інтерес Анни до релігійної реформи, а також до поезії та літератури. Освіта Анни у Франції підтвердила себе в наступні роки, надихнувши багато нових тенденцій серед жінок і придворних Англії. Можливо, це зіграло важливу роль у підштовхуванні їхнього короля до розриву Англії з папством. Вільям Форрест, автор сучасної поеми про Катерину Арагонську, похвалив Анну за «неперевершену» майстерність танцівниці. «Тут», писав він, «була свіжа молода дівчина, яка могла спіткнутися і піти далі».
При дворі Генріха VIII: 1522—1533
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek5pTDB0cGJtZGZTR1Z1Y25sZllXNWtYMEZ1Ym1WZlFtOXNaWGx1WDBSbFpYSmZjMmh2YjNScGJtZGZhVzVmVjJsdVpITnZjbDlHYjNKbGMzUXVhbkJuTHpJd01IQjRMVXRwYm1kZlNHVnVjbmxmWVc1a1gwRnVibVZmUW05c1pYbHVYMFJsWlhKZmMyaHZiM1JwYm1kZmFXNWZWMmx1WkhOdmNsOUdiM0psYzNRdWFuQm4uanBn.jpg)
Анна була відкликана, щоб вийти заміж за свого ірландського двоюрідного брата Джеймса Батлера, на кілька років старшого за неї, який жив при англійському дворі. Одруження мало на меті вирішити суперечку щодо титулу та маєтків графства Ормонд. 7-й граф Ормонд помер у 1515 році, залишивши своїх дочок, Маргарет Болейн і Анну Сент-Легер, як співспадкоємиць. В Ірландії праправнук третього графа, сер Пірс Батлер, оскаржив заповіт і сам претендував на титул графа. Він уже володів замком Кілкенні, родовою резиденцією графів. Сер Томас Болейн, будучи сином старшої доньки, вважав, що титул належним чином належить йому, і запротестував своєму шурину, герцогу Норфолкському, який поговорив із королем про це. Генріх, побоюючись, що суперечка може розпалити громадянську війну в Ірландії, намагався вирішити проблему шляхом укладення союзу між сином Пірса, Джеймсом і Анною Болейн. Вона принесе свій спадок Ормонда як придане і таким чином припинить суперечку. План закінчився провалом, можливо, через те, що сер Томас сподівався на величніший шлюб для своєї доньки або тому, що він сам жадав титулів. Якою б не була причина, шлюбні переговори повністю припинилися. Пізніше Джеймс Батлер одружився з леді Джоан Фіцджеральд, донькою та спадкоємицею Джеймса Фіцджеральда, 10-го графа Дезмонда та Емі О'Брайен.
Марія Болейн, старша сестра Анни Болейн, була відкликана з Франції наприкінці 1519 року, нібито для того, щоб покласти край її романам із французьким королем та його придворними. Вона вийшла заміж за , дрібного дворянина, у лютому 1520 року в Гринвічі в присутності Генріха VIII. Незабаром Марія стала коханкою англійського короля. Історики заперечують батьківство Генріха VIII щодо одного чи обох дітей Марії Болейн, народжених під час цього шлюбу. Книга Елісон Вейр «Генріх VIII: Король та його двір» ставить під сумнів батьківство Генрі Кері; доктор Г. В. Бернард («Реформація короля») і Джоанна Денні («Анна Болейн: Нове життя трагічної королеви Англії») стверджують, що Генріх VIII був батьком. Генріх не визнав жодної дитини, але він визнав свого позашлюбного сина Генрі Фіц-Роя від Елізабет Блаунт, леді Телбойз.
Будучи дочкою придворного Томаса Болейна, до Нового 1522 року Анна отримала посаду при королівському дворі, фрейліною королеви Катерини. Її публічний дебют на придворному заході відбувся на виставі Château Vert (Зелений замок) на честь імператорських послів 4 березня 1522 року, зігравши «Наполегливість» (одна з танцівниць у виставі, третя за старшинством після сестри Генріха Марії та Гертруди Кортні, маркізи Ексетерської). Усі носили сукні з білого атласу із золотою вишивкою. Вона швидко зарекомендувала себе як одна з найстильніших і найдосконаліших жінок при дворі, і незабаром за неї змагалися кілька молодих чоловіків.
Варніке пише, що Анна була «ідеальною придворною жінкою… її карета була витонченою, а її французький одяг був приємним і стильним; вона танцювала з легкістю, мала приємний співочий голос, добре грала на лютні та кількох інших музичних інструментах і вільно розмовляла французькою… Чудова, розумна, кмітлива молода дворянка… яка спочатку залучала людей до розмови з нею, а потім веселила і розважала їх. Одним словом, її енергія та життєва сила робили її центром уваги на будь-якому світському зібранні» Біограф Генріха VIII Дж. Дж. Скарісбрік додає, що Анна «насолоджувалася» увагою, яку їй приділяли її шанувальники.
У цей час до Анни залицявся Генріх Персі, син графа Нортумберлендського, і вона уклала з ним таємні заручини. Джентльмен-ашер Томаса Волсі, Джордж Кавендіш, стверджував, що вони не були коханцями. Роман перервався, коли батько Персі відмовився підтримати їх заручини. За словами Кавендіша, Анну відправили з двору в сільські маєтки її родини, але невідомо, на скільки. Після повернення до двору вона знову вступила на службу до Катерини Арагонської. Персі був одружений на леді Мері Телбот, з якою він був заручений з підліткового віку.
До того, як вийти заміж за Генріха VIII, Анна подружилася з сером Томасом Ваєттом, одним із найвидатніших поетів епохи Тюдорів. У 1520 році Ваєтт одружився з Елізабет Кобхем, яку, за багатьма словами, він не обирав собі в дружини. У 1525 році Ваєтт звинуватив свою дружину в подружній зраді та розлучився з нею. До речі, історики вважають, що саме цього року посилився його інтерес до Анни. У 1532 році Ваєтт супроводжував королівське подружжя до Кале.
У 1526 році Генріх VIII закохався в Анну і почав її переслідувати. Анна вміло грала у придворну любовну гру, яка часто відбувалися в передпокоях. Можливо, саме так вона привернула увагу Генріха, який також був досвідченим гравцем. Анна чинила опір спробам Генріха спокусити її, відмовляючись стати його коханкою, і часто покидала двір, щоб усамітнитися в замку Хевер. Але через рік він запропонував їй одружитися, і вона погодилася. Обидва припускали, що анулювання попереднього шлюбу можна отримати протягом кількох місяців. Немає доказів того, що вони вступали в сексуальні стосунки незадовго до одруження. Любовні листи Генріха до Анни свідчать про те, що їхній любовний роман не був «повноцінним» протягом більшої частини їхнього семирічного залицяння.
Анулювання шлюбу Генріха
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkV5TDBOaGRHRnNhVzVoWDJSbFgwRnlZV2NsUXpNbFFqTnVKVEpEWDNCdmNsOTFibDloY25ScGMzUmhYMkZ1SlVNekpVSXpibWx0Ynk1cWNHY3ZNakl3Y0hndFEyRjBZV3hwYm1GZlpHVmZRWEpoWnlWRE15VkNNMjRsTWtOZmNHOXlYM1Z1WDJGeWRHbHpkR0ZmWVc0bFF6TWxRak51YVcxdkxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Цілком імовірно, що Генріх думав про анулювання шлюбу (а не про розлучення, як прийнято вважати) набагато раніше, оскільки він сильно бажав спадкоємця чоловічої статі, щоб забезпечити представників Тюдорів на троні. До того, як Генріх VII зійшов на престол, Англія була охоплена громадянською війною через конкуруючі претензії на корону, і Генріх VIII хотів уникнути подібної невизначеності щодо престолонаслідування. У них з Катериною не було живих синів: усі діти Катерини, крім Марії, померли в дитинстві. Катерина вперше приїхала до Англії, щоб бути нареченою брата Генріха Артура, який помер незабаром після їхнього одруження. Оскільки Іспанія та Англія все ще бажали союзу, Папа Юлій II надав дозвіл на їхній шлюб на тій підставі, що Катерина була «можливо» ще незайманою.
Катерина і Генріх одружилися в 1509 році, але згодом він став сумніватися в дійсності шлюбу, стверджуючи, що неспроможність Катерини народити спадкоємця була ознакою Божого невдоволення. Його почуття до Анни та її відмова стати його коханкою, ймовірно, сприяли вирішенню Генріха, що жоден папа не має права скасовувати Біблію. Це означало, що він жив у гріху з Катериною, хоча Катерина гаряче заперечувала це і відмовлялася визнавати, що її шлюб з Артуром був «повноцінним». Це також означало, що його дочка Марія була бастардом, і що новий папа (Климент VII) мав би визнати помилку попереднього папи та анулювати шлюб. Пошуки Генріха засобів для анулювання шлюбу стали евфемістично відомими як «велика справа короля».
Анна побачила можливість у закоханості Генріха. Вона вирішила, що впаде у його обійми лише як його визнана королева. Вона почала займати своє місце біля нього в політиці та державі, але ще не в його ліжку.
Вчені та історики дотримуються різних думок щодо того, наскільки глибокою була прихильність Анни до Реформації, наскільки вона була, можливо, лише особисто амбітною та наскільки вона мала відношення до непокори Генріха папській владі: Айвз, Марія Доулінг і Джозеф С. Блок ( Каліфорнійський державний політехнічний університет) входять до числа тих людей, які вважають, що вона була «відданим євангелістом, прагнучим реформ», тоді як Уорніке та Джордж Бернард вважають, що її релігійні переконання були «традиційними». Біографер Джордж Ваєтт писав, спираючись на неофіційні свідчення колишньої фрейлініни Анни Гейсфорд, що Анна звернула увагу Генріха на єретичний памфлет, можливо, Тіндейла «Послух християнського чоловіка» або Саймона Фіша під назвою «Благання»,який закликав монархів приборкати злі ексцеси католицької церкви. Вона прихильно ставилася до тих, хто прагнув подальшої реформації Церкви, і активно захищала вчених, які працювали над англійськими перекладами Святого Письма. За словами Марії Доулінг, «Анна намагалася навчити своїх фрейлін побожності до Святого Письма» і, як вважається, докоряла своїй двоюрідній сестрі Мері Шелтон за те, що «в її молитовнику були написані «пусті вірші».
У 1528 році пітниця спалахнула дуже гостро. У Лондоні смертність була великою, і двір розігнали. Генріх покинув Лондон, часто змінюючи місце проживання; Анна Болейн поїхала до резиденції Болейнів у замку Хевер, але все одно заразилася хворобою; її зять, Вільям Кері, помер. Генріх послав свого лікаря в замок Хевер, щоб доглядати за Анною, і незабаром після цього вона видужала.
Генріх незабаром був поглинений забезпеченням згоди Катерини на анулювання шлюбу. Він покладав свої надії на пряме звернення до Святого Престолу, діючи незалежно від Волсі, якому він спочатку нічого не повідомляв про свої плани. У 1527 році Вільяма Найта, секретаря короля, було направлено до папи Климента VII, щоб подати позов про анулювання шлюбу Генріха з Катериною на тій підставі, що розпорядча булла Юлія II, яка дозволила йому одружитися з вдовою свого брата, Катериною, була отримана на основі неправдивих свідчень. Генріх також подав прохання, якщо він стане вільним, про звільнення від укладення нового шлюбу з будь-якою жінкою навіть із першим ступенем спорідненості, незалежно від того, чи цей зв'язок був законним чи незаконним. Це явно стосувалося Анни.
Оскільки Климент на той час був у полоні Карла V, імператора Священної Римської імперії, в результаті пограбування Рима в травні 1527 року, Найт мав деякі труднощі з отриманням дозволу. Зрештою йому довелося повернутися з умовним дозволом, який, наполягав Волсі, був технічно недостатнім. Тоді у Генріха не було іншого вибору, як віддати свою важливу справу в руки Волсі, який зробив усе можливе, щоб забезпечити рішення на користь Генріха Він навіть зайшов так далеко, що скликав церковний суд в Англії зі спеціальним емісаром, Лоренцо Кампеджо, від імені Климента, щоб вирішити справу. Але Климент не уповноважував свого заступника приймати рішення. Він все ще був заручником Карла V, а Карл V був лояльним до своєї тітки Катерини. Папа заборонив Генріху укладати новий шлюб, доки рішення не буде прийнято в Римі, а не в Англії. Переконавшись, що Волсі прихильний Папі, а не Англії, Анна, а також численні вороги Волсі, домоглися його звільнення з державної посади в 1529 році. Кавендіш, камергер Волсі, писав, що слуги, які обслуговували короля та Анну під час обіду в 1529 році, у Ґрафтоні почули, як вона сказала, що ганьба, яку Волсі приніс королівству, коштувала б голови будь-якому іншому англійцю. Генріх відповів: «Чому ж тоді я відчуваю... ти не друг кардинала». Нарешті Генріх погодився на арешт Волсі на підставі прамуніра. Якби не його смерть від хвороби в 1530 році, Волсі могли б стратити за державну зраду. У 1531 році (за два роки до одруження Генріха з Анною) Катерину вигнали з двору, а її кімнати передали Анні.
Громадська підтримка залишилася за Катериною. Одного вечора, восени 1531 року, Анна обідала в маєтку на річці Темзі, і її мало не схопив натовп розлючених жінок. Анні ледве вдалося втекти на човні.
Коли архієпископ Кентерберійський Вільям Ворхем помер у 1532 році, капелана родини Болейнів, Томаса Кранмера, було призначено на посаду зі схвалення Папи.
У 1532 році Томас Кромвель подав до парламенту низку актів, у тому числі Суплікацію проти ординарів і Покірність духовенства, які визнавали верховенство королівства над церквою, таким чином завершивши розрив з Римом. Після цих дій Томас Мор пішов у відставку з посади канцлера, залишивши Кромвеля головним міністром Генріха.
Роль до шлюбу і шлюб
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk0zTDBoaGJuTmZTRzlzWW1WcGJpVXlRMTkwYUdWZldXOTFibWRsY2lVeVExOUJjbTkxYm1SZk1UUTVOeTB4TlRRelh5MWZVRzl5ZEhKaGFYUmZiMlpmU0dWdWNubGZWa2xKU1Y5dlpsOUZibWRzWVc1a1h5MWZSMjl2WjJ4bFgwRnlkRjlRY205cVpXTjBMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFJWVc1elgwaHZiR0psYVc0bE1rTmZkR2hsWDFsdmRXNW5aWElsTWtOZlFYSnZkVzVrWHpFME9UY3RNVFUwTTE4dFgxQnZjblJ5WVdsMFgyOW1YMGhsYm5KNVgxWkpTVWxmYjJaZlJXNW5iR0Z1WkY4dFgwZHZiMmRzWlY5QmNuUmZVSEp2YW1WamRDNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Ще до свого шлюбу Анна Болейн могла задовольняти петиції, приймати дипломатів і надавати патронат, а також мала вплив на Генріха VIII, щоб захищати справу іноземних дипломатів.
У цей період Анна відіграла важливу роль у міжнародному становищі Англії, зміцнивши союз із Францією. Вона встановила чудові стосунки з французьким послом Жилем де ля Поммере. 1 вересня 1532 року Генріх надав Анні маркезство Пембрукське, відповідне перство для майбутньої королеви (і, як колишня фрейліна при французькому дворі, необхідна ознака її статусу перед тим, як Анна та Генрі зустрілися з французьким королем Франциском I у Кале взимку 1532 року — Генріх сподівався заручитися громадською підтримкою Франциска для запланованого шлюбу). Інвеституру Генріх виконав сам, а де ла Поммере був почесним гостем.
Конференція в Кале стала політичним тріумфом, але незважаючи на те, що французький уряд безперечно підтримав повторне одруження Генріха, а Франциск I мав приватну бесіду з Анною, під час якої французький король підтримував союзи з Папою, які він не міг відкрито порушити.
Сім'я Анни також отримала прибуток від цих стосунків. Її батько, вже віконт Рочфорд, став графом Вілтшир. Генріх також домовився з ірландським кузеном Анни і зробив його графом Ормонд. На пишному бенкеті з нагоди піднесення свого батька Анна очолила герцогинь Саффолк і Норфолк, сидячи на почесному місці поряд з королем, яке зазвичай займала королева. Завдяки втручанню Анни її овдовіла сестра Марія отримувала щорічну пенсію в розмірі 100 фунтів стерлінгів (хоча пізніше, коли Марія вийшла заміж вдруге, Анна мала відмінити це), а син Марії, Генріх Кері, здобув освіту в престижному жіночому монастирі Бригіток абатства Сьон. Анна влаштувала Ніколаса Бурбона, вигнаного з Франції за його підтримку релігійної реформи, бути вихователем Генріха.
Незабаром після повернення до Дувра Генріх та Анна таємно одружилися 14 листопада 1532 року. Незабаром вона завагітніла, і оскільки перше весілля на той час вважалося незаконним, друге весілля, також приватне, відповідно до прецедентів, встановлених у Королівській книзі, відбулося в Лондоні 25 січня 1533 року. У травні 1533 року Кранмер (який, за згодою Папи, був поспішно призначений на посаду архієпископа Кентерберійського, нещодавно звільненого через смерть Ворхема) засідав у спеціальному суді, скликаному в Данстейбл Пріорі, щоб винести рішення про дійсність шлюбу Генрі з Катериною. Він оголосив його недійсним. Через п'ять днів, 28 травня 1533 року, Кранмер оголосив шлюб Генріха та Анни добрим і дійсним.
Королева Англії (1533-1536)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekF5TDBOdllYUmZiMlpmUVhKdGMxOXZabDlCYm01bFgwSnZiR1Y1Ymk1emRtY3ZNVGd3Y0hndFEyOWhkRjl2Wmw5QmNtMXpYMjltWDBGdWJtVmZRbTlzWlhsdUxuTjJaeTV3Ym1jPS5wbmc=.png)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemN3TDBwdmFHNWZSbWx6YUdWeVh5VXlPSEJoYVc1MGFXNW5KVEk1TG1wd1p5OHhOekJ3ZUMxS2IyaHVYMFpwYzJobGNsOGxNamh3WVdsdWRHbHVaeVV5T1M1cWNHYz0uanBn.jpg)
Катерину офіційно позбавили титулу королеви, а Анну коронували як королеву-консорта 1 червня 1533 року на пишній церемонії у Вестмінстерському абатстві з бенкетом після цього. Вона була останньою королевою-консортом Англії, яка була коронована окремо від свого чоловіка. На відміну від будь-якої іншої королеви-консорта, Анна була коронована короною Святого Едуарда, яка раніше використовувалася лише для коронування монархів. Історик Еліс Хант припускає, що це було зроблено тому, що вагітність Анни була вже помітна на той час, і вважалося, що вона вагітна хлопчиком. Напередодні Анна взяла участь у складній процесії вулицями Лондона, сидячи на носилках із «білої тканини із золота», яка лежала на двох пальфрахах, одягнених до землі в білий дамаск, тоді як барони П'яти портів тримали балдахін із золотого полотна над її головою. За традицією вона носила біле, а на голові золотий віночок, під яким вільно звисало довге темне волосся. Реакція громадськості на її появу була прохолодною.
Тим часом палата громад заборонила будь-які апеляції до Риму та стягнула покарання прамуніра проти всіх, хто ввів папські булли в Англії. Лише тоді Папа Климент нарешті зробив крок, оголосивши про тимчасове відлучення від церки Генріха і Кранмера. Він засудив шлюб з Анною, а в березні 1534 року оголосив шлюб з Катериною законним і знову наказав Генріху повернутися до неї. Тепер Генріх вимагав від своїх підданих принести присягу, додану до Першого акту про престолонаслідування, який фактично відкидав папську владу в юридичних питаннях і визнав Анну Болейн королевою. Тих, хто відмовився, наприклад сера Томаса Мора, який пішов у відставку з посади лорда-канцлера, та Джона Фішера, єпископа Рочестера, розмістили в лондонському Тауері. Наприкінці 1534 року парламент оголосив Генріха «єдиним верховним главою Церкви Англії на землі». Церква в Англії тепер була під контролем Генріха, а не Рима. 14 травня 1534 року, в одному з перших офіційних актів Королівства на захист протестантських реформаторів, Анна написала листа Томасу Кромвелю, просячи його допомоги в забезпеченні того, щоб англійський купець Річард Герман був відновлений членом купців-авантюристів в Антверпені та більше не переслідувався просто тому, що він допоміг у «перекладі Нового Завіту англійською мовою». До і після своєї коронації Анна захищала і підтримувала євангелістів і тих, хто бажав вивчати Святе Письмо Вільяма Тіндейла. Вона відіграла вирішальну роль у впливі на протестантського реформатора Метью Паркера, щоб він відвідав двір як її капелан, і перед смертю довірила свою дочку піклуванню Паркера.
Боротьба за сина
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlUxTDBWc2FYcGhZbVYwYURGRmJtZHNZVzVrTG1wd1p5OHhOVEJ3ZUMxRmJHbDZZV0psZEdneFJXNW5iR0Z1WkM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Після своєї коронації Анна почала вести спокійну рутину в улюбленій резиденції короля, Гринвічському палаці, щоб підготуватися до народження дитини. Дитина, яка народилася трохи передчасно 7 вересня 1533 року, була дівчинкою, яку охрестили Єлизаветою, ймовірно, на честь однієї або обох матерів : матері Анни Єлизавети Говард і матері Генріха Єлизавети Йоркської. Але народження дівчинки стало важким ударом для її батьків, які впевнено чекали хлопчика. Усі королівські лікарі та астрологи, крім одного, передбачили народження сина, і французького короля попросили стати його хрещеним батьком. Тепер у підготовлених листах, які сповіщали про народження принца, поспішно виправляли «принц» на «принцесу», а традиційний змагальний турнір за народження спадкоємця було скасовано. Маленькій принцесі влаштували чудове хрещення, але Анна побоювалася, що донька Катерини, Марія, яку позбавили титула і назвали бастардом, становить загрозу становищу Єлизавети. Генріх заспокоїв свою дружину, відокремивши Марію від численних слуг і відправивши її до Гетфілд Хауса, де Єлизавета жила зі своїм численним штатом слуг, а сільське повітря вважалося кращим для здоров’я дитини. Анна часто відвідувала свою дочку в Гетфілді та інших резиденціях. У нової королеви було більше слуг, ніж у Катерини. Для її особистих потреб вона мала понад 250 слуг, від священників до конюхів, і понад 60 фрейлін, які обслуговували та супроводжували її на світські заходи. Вона також найняла кількох священників, які виконували функції її сповідників, капеланів та релігійних радників. Одним із них був Метью Паркер, який став одним із головних архітекторів англіканської думки під час правління доньки Анни Єлизавети I.
Боротьба з королем
Король і його нова королева насолоджувалися досить щасливим союзом з періодами спокою та прихильності. Гострий інтелект Анни, політична хватка та передові манери, хоч і бажані для коханки, у той час були неприйнятними для дружини. Якось повідомлялося, що вона розмовляла зі своїм дядьком такими словами, що «не слід звикати до собаки». Після мертвонародженного сина напередодні Різдва 1534 року (якщо точніше, 24 грудня 1534) Генріх обговорював з Кранмером і Кромвелем можливість розлучення з нею без необхідності повертатися до Катерини. З цього нічого не вийшло, оскільки королівська пара помирилася і провела літо 1535 року, відвідуючи Глостер і полюючи в місцевій сільській місцевості. До жовтня вона завагітніла знову.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJrTDFSb1pWOVFZV3hoWTJWZmIyWmZVR3hoWTJWdWRHbGhMbXB3Wnk4eU1EQndlQzFVYUdWZlVHRnNZV05sWDI5bVgxQnNZV05sYm5ScFlTNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Анна очолювала двір у королівському домі. Вона витрачала великі гроші на сукні, коштовності, головні убори, віяла зі страусиного пір’я, спорядження для верхової їзди, меблі та оббивку, підтримуючи показний вигляд, якого вимагав її статус. Численні палаци були відреставровані, щоб задовольнити екстравагантні смаки, які вона з Генріхом розділяла. Її девізом було «Найщасливіша», а особистою домашньою твариною вона обрала білого сокола.
Анну звинувачували у тиранії Генріха, а деякі з її підданих називали її «королівською повією» або «неслухняною пайке [повією]». Громадська думка ще більше повернулася проти неї після того, як вона не народила спадкоємця чоловічої статі. Вона опустилася ще нижче після страти її ворогів Мора і Фішера.
Падіння та страта: 1536
8 січня 1536 року звістка про смерть Катерини Арагонської дійшла до Анни та короля, який дуже зрадів цьому. Наступного дня Генріх з ніг до голови був одягнений у жовтий колір, символ радості та свята в Англії, але трауру в Іспанії і святкував смерть Катерини урочистостями. Коли Катерина померла, Анна спробувала укласти мир з Марією. Марія відхилила увертюри Анни, можливо, через чутки, які поширювалися, що Катерина була отруєна Анною або Генріхом. Це почалося після того, як під час її бальзамування було виявлено, що серце Катерина почорніло. Сучасні медичні експерти сходяться на думці, що це сталося не в результаті отруєння, а внаслідок раку серця, надзвичайно рідкісного захворювання, яке на той час не було зрозуміле.
Королева Анна, знову вагітна, усвідомлювала небезпеку, якщо їй не вдасться народити сина. Після смерті Катерини Генріх міг би одружитися без будь-якої плями незаконності. У цей час Генріх почав залицятися до однієї з фрейлін Анни, Джейн Сеймур, і нібито подарував їй медальйон із мініатюрою свого портрета. Носячи цей медальйон у присутності Анни, Джейн почала відкривати та закривати його. У відповідь Анна зірвала медальйон із шиї Джейн із такою силою, що її пальці закровоточили.
Пізніше того ж місяця король впав з коня на турнірі та знепритомнів на дві години; тривожний випадок, який, на думку Анни, призвів до її викидня, який стався через п'ять днів. Іншою можливою причиною викидня був випадок, коли, увійшовши в кімнату, Анна побачила Джейн Сеймур, яка сиділа на колінах у Генріха, і розлютилася. Якою б не була причина, у день, коли Катерину Арагонську поховали в абатстві Пітерборо, в Анни стався викидень, за словами імперського посла Юстаса Шапуї, після близько трьох з половиною місяців вагінтості, яка «здавалося несла в собі дитину чоловічої статі». Шапюї прокоментував: «Вона втратила свого рятівника». На думку Шапюї, ця втрата стала початком кінця королівського шлюбу.
Враховуючи відчайдушне бажання Генріха мати сина, вагітності Анни викликали великий інтерес. Майк Ешлі припустив, що у Анни було двоє мертвонароджених дітей після народження Єлизавети і до викидня, який стався в 1536 році. Гінеколог Джон Дьюхерст дослідив ці дві вагітності - у період від народження Єлизавети (у вересні 1533 року) та серію викиднів, що відбулися після нього, включаючи викидень дитини чоловічої статі на майже чотиримісячному терміні вагітності (в січні 1536 року), і припускає, що замість серії викиднів, у Анни була хибна вагітність, стан, який «...виникає у жінок, які відчайдушно прагнуть довести свою фертильність».
Коли Анна оговталася після викидня, Генріх заявив, що його спокусили одружитися за допомогою «sortileges» – французький термін, який означає або «обман» або «заклинання». Його нова фаворитка Джейн Сеймур була швидко переселена в королівські покої в Гринвічі; брат Джейн Едвард і його дружина з міркувань пристойності переїхали разом з нею. Після цього брат Анни Джордж Болейн отримав відмову в престижній нагороді Ордена Підв'язки, натомість її отримав сер Ніколас Кер'ю.
Звинувачення в подружній і державній зраді та інцесті
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk0yTDBOeWIyMTNaV3hzSlRKRFZHaHZiV0Z6SlRJNE1VVkZjM05sZUNVeU9UQXhMbXB3Wnk4eU1EQndlQzFEY205dGQyVnNiQ1V5UTFSb2IyMWhjeVV5T0RGRlJYTnpaWGdsTWprd01TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Біограф Анни Ерік Айвз вважає, що її падіння та страта були в першу чергу організовані її колишнім союзником Кромвелем. Розмови між Шапуї та Кромвелем показують, що Кромвель є ініціатором змови з усунення Анни; докази цього можна побачити в Іспанській хроніці та в листах, написаних Шапуї до Карла V. Анна сперечалася з Кромвелем щодо перерозподілу церковних доходів і зовнішньої політики. Вона виступала за те, щоб доходи розподілялися на благодійні та освітні установи, а також виступала за французький союз. Кромвель віддавав перевагу імперському альянсу і наполягав на заповненні виснаженої скарбниці короля. З цих причин, припускає Айвз, «Анна Болейн стала головною загрозою для Томаса Кромвеля». Біограф Кромвеля Джон Шофілд, з іншого боку, стверджує, що між Анною та Кромвелем не існувало боротьби за владу і що «...ні сліду не було виявлено щодо змови Кромвеля проти Анни. Кромвель втягнувся в королівську подружню драму лише тоді, коли Генріх наказав йому взяти участь у справі». Кромвель не вигадував звинувачень у подружній зраді, хоча він та інші чиновники використовували їх для підтвердження справи Генріха проти Анни. Варніке сумнівається, чи міг Кромвель маніпулювати королем у такому питанні. Така смілива спроба Кромвеля, враховуючи обмежені докази, могла нести ризик для його посади, навіть для його життя. Сам Генріх видав важливі вказівки: його ж чиновники, включаючи Кромвеля, лише виконали їх. За сучасними стандартами результатом стала юридична пародія; однак правила того часу не були змінені для того, щоб забезпечити засудження; не було потреби втручатися в правила, які гарантували бажаний результат, оскільки закон у той час був двигуном держави, а не механізмом справедливості.
Ближче до кінця квітня фламандського музиканта на службі Анни на ім’я Марк Смітон було заарештовано. Спочатку він заперечував, що був коханцем королеви, але пізніше зізнався, можливо, після тортур або обіцянки свободи. Інший придворний, сер Генрі Норріс, був заарештований 1 травня, але, будучи аристократом, не міг бути підданий тортурам. До арешту король ставився до Норріса доброзичливо, запропонувавши йому власного коня, щоб він міг використовувати його на першотравневих святах. Здається ймовірним, що під час урочистостей короля було повідомлено про зізнання Смітона, і незабаром після цього за його наказом було заарештовано ймовірних змовників. Норріс заперечував свою провину і клявся, що королева Анна невинна; одним із найбільш згубних доказів проти Норріса була випадково підслухана розмова з Анною наприкінці квітня, де вона звинуватила його в тому, що він «часто приходив до її кімнат не для того, щоб залицятися до її фрейліни Медж Шелтон, а до її самої». Сера Френсіса Вестона заарештували через два дні за тим же звинуваченням, як і сера Вільяма Бреретона, конюха з Таємної палати короля. Сер Томас Ваятт, поет і друг Болейнів, який нібито був закоханий у Анну до її шлюбу з королем, також був ув'язнений за тим самим звинуваченням, але пізніше був звільнений, швидше за все, через дружбу його або його сім'ї з Кромвелем. Сера Річарда Пейджа також звинуватили в інтимних стосунках з королевою, але він був виправданий за всіма звинуваченнями після того, як подальше розслідування не змогло встановити його причетність до Анни. Останнім обвинуваченим був рідний брат королеви Анни, Джордж Болейн, заарештований за звинуваченням в інцесті та державній зраді. Його звинувачували у двох інцидентах інцесту: у листопаді 1535 року в Вайтголлі та наступного місяця в Елтемі.
2 травня 1536 року Анна була заарештована і доставлена в Лондонський Тауер на баржі. За словами історика та автора «Життя та смерті Анни Болейн» Еріка Айвза, ймовірно, що Анна увійшла через Придворні ворота Байвардської вежі, а не через Ворота зрадників. У Тауері вона знепритомніла, вимагаючи повідомити місцезнаходження свого батька та «солодкого бродера», а також звинувачення проти неї.
У листі, який вважається її останнім написаним до Генріха, датованому 6 травня, вона написала:
Cер,
Невдоволення Вашої світлості та моє ув’язнення для мене такі дивні речі, як те, що писати чи що виправдовувати, я взагалі не знаю. Тоді як Ви посилаєте до мене (бажаючи зізнатися в правді й таким чином отримати Вашу прихильність) того, про якого ви знаєте, як мого давнього визнаного ворога. Щойно я отримала від нього це повідомлення, я правильно зрозуміла ваш зміст і якщо, як Ви кажете, визнання правди справді може забезпечити мою безпеку, я з усією охотою та обов’язком виконаю Вашу вимогу.
Але нехай Ваша світлість ніколи не думає, що Ваша бідолашна дружина коли-небудь буде змушена визнати провину, навіть якщо вона не мала жодної думки про це. І, чесно кажучи, ніколи принц не мав дружини, більш відданої у виконанні всіх обов’язків і в усій щирій прихильності, ніж Ви коли-небудь знайшли в Анні Болейн: яким іменем і місцем я могла би задовольнитися, якби Бог і Ваша милість вподобала. Також я жодного разу не забувала про себе в моєму піднесенні чи у поведінці як королеви, але я завжди шукала таких змін, які я зараз знайшла; оскільки моя перевага не має надійнішої основи, ніж фантазія Вашої світлості, найменша зміна, яку я знала, була придатною та достатньою, щоб привернути цю фантазію до якогось іншого об’єкта. Ви обрали мене, з низького стану, щоб бути вашою королевою та супутницею, далеко поза межами моєї пустелі чи бажання. Якщо Ви визнали мене гідною такої честі, то, добре, Ваша милосте, нехай жодна легка фантазія чи погана рада моїх ворогів не відкликають від мене Вашої королівської милості; а також нехай ця пляма, ця негідна пляма, невірного серця до Вашої милості, ніколи не кине таку мерзенну пляму на Вашу найвідповідальнішу дружину та немовля-принцесу, вашу доньку. Випробуйте мене, добрий королю, але дайте мені законний суд, і нехай мої закляті вороги не сидять моїми обвинувачами та суддями; так, дайте мені відкритий суд, бо моя правда не боїться відкритого полум’я; тоді Ви побачите, що моя невинність буде знята, Ваші підозри та совість задоволені, ганьба та наклеп світу припинено, або моя провина буде відкрито оголошена. Щоб усе, що Бог чи Ви вирішите щодо мене, Ваша милість може бути звільнена від відкритого осуду, а моя провина настільки законно доведена, Ваша милість вільна як перед Богом, так і перед людьми, не лише виконати гідне покарання наді мною, як незаконною дружиною, але слідувати Вашій прихильності, яка вже зупинилася на цій стороні, заради якої я тепер така, якою є, чиє ім’я я вище писала, Ваша світлість не ігноруючи мою підозру в цьому. Але якщо Ви вже визначилися щодо мене, і що не тільки моя смерть, але й ганебний наклеп повинні принести Вам насолоду, Вашим бàжаним щастям; тоді я прошу Бога, щоб Він простив Ваш великий гріх у ньому, а також моїх ворогів, знаряддя його, і щоб Він не закликав Вас до суворої відповідальності за Вашу некоролівську та жорстоку поведінку зі мною, на його загальному суді, де незабаром маємо з’явитися і Ви, і я, і щодо чиєї думки я не сумніваюся (що б світ не думав про мене), моя невинність буде відкрито відома та достатньо доведена. Моє останнє і єдине прохання полягатиме в тому, щоб я могла нести лише тягар невдоволення Вашої світлості і щоб це не торкнулося невинних душ тих бідних джентльменів, які (як я розумію) також перебувають у тяжкому ув’язненні через мене. Якщо коли-небудь я знайшла прихильність у Ваших очах, якщо коли-небудь ім’я Анни Болейн було приємним для Ваших вух, тоді дозвольте мені отримати це прохання, і я піду, щоб далі турбувати Вашу світлість, з моїми щирими молитвами до Трійці, щоб Ваша милість була під Її опікою та керувала Вами в усіх Ваших діях.
З моєї сумної в'язниці в Тауері цього шостого травня.
Ваша найвідданіша і завжди вірна дружина,
Анна Болейн
Чотирьох обвинувачених судили у Вестмінстері 12 травня 1536 року. Вестон, Бреретон і Норріс публічно заявили про свою невинуватість, і лише Смітон підтримав Корону, визнавши себе винним. Через три дні Анну та Джорджа Болейн судили окремо в Лондонському Тауері перед судом із 27 однолітків. Її звинувачували в подружній та державній зраді, а також інцесті. Відповідно до Закону про державну зраду Едуарда III, подружня зрада з боку королеви була формою державної зради (через наслідки для успадкування престолу), за яку покаранням було повішення, розтягування та четвертування - для чоловіка та спалення живцем - для жінки, але звинувачення, і особливо звинувачення в кровозмішанні, також були спрямовані на те, щоб поставити під сумнів її моральні якості. Інша форма зради, яку їй інкримінували, полягала в підготовці замаху на короля з її «коханцями», щоб пізніше вона могла вийти заміж за Генрі Норріса. Колишній наречений Анни, Генрі Персі, 6-й граф Нортумберленд, був членом журі, яке одноголосно визнало Анну винною. Коли вирок був оголошений, він знепритомнів і його довелося винести із зали суду.
17 травня Томас Кранмер, оголосив шлюб Анни з Генрі недійсним.
Останні години
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelprTDBGdWJtVmZRbTlzWlhsdVgweHZibVJ2Ymw5VWIzZGxjaTVxY0djdk1Ua3djSGd0UVc1dVpWOUNiMnhsZVc1ZlRHOXVaRzl1WDFSdmQyVnlMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Обвинувачених визнали винними та засудили до страти. Джорджа Болейна та інших обвинувачених було страчено 17 травня 1536 року. Вільям Кінгстон, коннетабль Тауера, повідомив, що Анна виглядала дуже щасливою та готовою закінчити життя. Генріх замінив вирок Анни зі спалення на обезголовлення і замість того, щоб відрубати голову королеві звичайною сокирою, він привіз досвідченого фехтувальника з Сент-Омера у Франції, щоб виконати страту за допомогою меча.
Вважалося, що анонімний рукопис поеми «O Death Rock Me Sleep» (О смерте, дай мені заснути), який потрапив у володіння плідного письменника XVIII століття Джона Гокінса і який зараз знаходиться в Британському музеї, належить до «часів Генріха VIII». На основі цієї слабкої передумови Гокінс припустив, що письменницею «дуже імовірно» була Анна Болейн, яка писала її після засудження. «Осквернене ім’я моє», подібний лямент також приписується Анні. За словами біографа Айвза, Анна не могла створити жодних подібних записів, перебуваючи під пильною увагою дам, які наглядали за нею в Тауері. Мері Джойнер з Королівської музичної асоціації вивчила документи і дійшла висновку, що атрибуція, хоч і поширена, є не більше, ніж «неймовірною […] легендою».
Вранці 19 травня Кінгстон написав:
Сьогодні вранці вона послала за мною, щоб я міг бути з нею в той час, коли вона прийме доброго Господа, що я маю почути, як вона говорить, щоб завжди було ясно, що вона торкається її невинності. Написавши це, вона послала по мене, а коли я прийшов, сказала: «Містер Кінгстон, я чула, що я помру не раніше полудня, тому мені дуже шкода, бо я вважала, що вже померла в цей час і що мій біль минув». Я сказав їй, що не мало бути боляче, цього було мало. А потім вона сказала: «Я чула, що кат дуже добрий і що в мене маленька шия», — а потім обхопила шию руками, щиро засміявшись. Я бачив багатьох страчених чоловіків, а також жінок і вони були у великому горі і, наскільки мені відомо, ця жінка дуже раділа смерті. Сер, її міщанин, був постійно з нею, і так було з другої години після півночі...
Незадовго до світанку вона покликала Кінгстона, щоб послухати з нею месу і присягнулася в його присутності на вічне спасіння своєї душі на Святих Таїнствах, що ніколи не була невірною королю. Цю клятву вона ритуально повторила безпосередньо перед і після прийняття таїнства Святого Причастя. Вранці в п'ятницю, 19 травня, Анну відвели на ешафот, встановлений на північній стороні Білої вежі. На ній була червона спідниця під вільною темно-сірою сукнею з штофа, оздобленою хутром і мантією з горностая. У супроводі двох служниць Анна зробила останню прогулянку від Будинку королеви до ешафоту, демонструючи «диявольський дух» і виглядала «такою веселою, ніби вона не збиралася помирати». Анна піднялася на ешафот і звернулася до натовпу з короткою промовою:
Люди, добрі християни, […] я прийшла сюди, щоб померти, бо із законом і за законом, я засуджена до смерті, і тому я нічого не буду говорити проти цього. Я прийшла сюди, ані щоб когось звинувачувати, ані говорити про те, у чому мене звинувачують і засуджують до смерті, але я молюся, щоб Бог врятував короля і послав йому довге царювання над вами, бо король завжди був ніжнішим і милосерднішим, і для мене він завжди був добрим, ніжним і суверенним лордом. І якщо хтось буде втручатися в мою справу, я вимагаю, щоб він судив найкращого. І тому я прощаюся зі світом і з вами всіма, і я щиро бажаю, щоб ви всі молилися за мене. Господи, помилуй мене, Богу віддаю душу мою.
Вважається, що Анна уникала критики Генріха, щоб врятувати Єлизавету та її сім'ю від подальших наслідків, але навіть під таким сильним тиском Анна не зізналася в провині, а навіть тонко натякала на свою невинуватість у своєму зверненні до тих, хто міг «втрутитися в мою справу».
Смерть і поховання
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekppTDFSb2IyMWhjMTlEY21GdWJXVnlYMko1WDBkbGNteGhZMmhmUm14cFkydGxMbXB3Wnk4eU1EQndlQzFVYUc5dFlYTmZRM0poYm0xbGNsOWllVjlIWlhKc1lXTm9YMFpzYVdOclpTNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Мантію з горностая зняли, Анна зняла головний убір, заправивши волосся у зачіску. Після короткого прощання зі своїми заплаканими дамами та прохання про молитви вона стала навколішки, а одна з її дам зав’язала їй очі. Вона стояла навколішках прямо, у французькому стилі обезголовлювання. Її остання молитва полягала в тому, що вона постійно повторювала: «Ісусе, прийми мою душу, Господи Боже, змилуйся над моєю душею.»
Страта складалася з одного удару. Її свідком був Томас Кромвель, позашлюбний син короля Генрі Фіц-Рой, лорд-мер Лондона, а також олдермени, шерифи та представники різних ремісничих гільдій. Більшість королівської ради також були присутні. Повідомлялося, що Кранмер, який був у Ламбетському палаці, розплакався після того, як сказав Олександру Алезу: «Та, яка була королевою Англії на землі, сьогодні стане королевою на небі». Коли вперше висунули звинувачення проти Анни, Кранмер висловив Генріху своє здивування та переконання, що «...вона не має бути винною».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJrTDFSdmJXSmZiMlpmUVc1dVpWOUNiMnhsZVc0dWFuQm5Mekl5TUhCNExWUnZiV0pmYjJaZlFXNXVaVjlDYjJ4bGVXNHVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Кранмер почувався вразливим через свою близькість до королеви; в ніч перед стратою він оголосив шлюб Генріха з Анною недійсним, як з Катериною до цього. Він не робив серйозних спроб врятувати життя Анни, хоча деякі джерела описують, що він підготував її до смерті, вислухавши її останню приватну сповідь у гріхах, у якій вона заявила про свою невинуватість перед Богом. У день її смерті товариш Кранмера знайшов його, коли той нестримно плакав у своєму лондонському саду, сказавши, що він упевнений, що Анна тепер пішла на небеса.
Потім її поховали в безіменній могилі в каплиці Святого Петра ад Вінкула. Її скелет було ідентифіковано під час ремонту каплиці в 1876 році, під час правління королеви Вікторії, а могилу Анни тепер можно легко знайти за підписом на мурмуровій підлозі.
Визнання та спадок
Ніколас Сандер, католицький рекузант, народжений бл. 1530 р., мав намір скинути Єлизавету і відновити католицтво в Англії. У своїй праці «De Origine ac Progressu schismatis Anglicani» (Підйом і зростання англіканської схизми), опублікованій у 1585 році, він був першим, хто написав, що Анна мала шість пальців на правій руці. Оскільки фізичні деформації зазвичай тлумачилися як ознака зла, малоймовірно, що Анна Болейн привернула б романтичну увагу Генріха, якби вони були в неї. Під час ексгумації в 1876 році жодних аномалій виявлено не було. Її статура була описана як витончена, приблизно 5 футів 3 дюйми (1,60 м), «...кістки кистей і ніг вказували на тонкі і добре сформовані руки і ноги, із звуженими пальцями і вузькою стопою».
Анну Болейн описували сучасники як розумну та обдаровану в музиці та науці. Вона також була вольовою і гордою, і часто сварилася з Генріхом. Біограф Ерік Айвз оцінює очевидні протиріччя в образі Анни:
Нам вона здається непослідовною — релігійною, але агресивною, розважливою, але емоційною, з легким дотиком придворного, але міцною рукою політика, — але чи такою вона була, чи це просто те, що ми намагаємося побачити крізь непрозорість доказів? Що стосується її внутрішнього життя, якщо не брати до уваги всі матеріали, доступні нам, ми ніколи не дізнаємося правду. І все ж те, що приходить до нас через століття, — це враження про людину, яка дивним чином приваблює людей початку 21-го століття: жінка сама по собі — сприймається на власних умовах у світі чоловіків; жінка, яка використовувала свою освіту, свій стиль і свою присутність, щоб переважити недоліки своєї статі; не має яскравої зовнішності, але завойовує двір і короля штурмом. Мабуть, зрештою, ближча за всеоцінка Томаса Кромвеля: розум, дух і мужність.
Сучасних портретів Анни Болейн не збереглося. У 1534 році її бюст був відлитий на пам’ятному медальйоні, який, як вважають, був вибитий на честь її другої вагітності.
Після коронації її доньки у ролі королеви, Анну вшановували як мученицю та героїню англійської Реформації, зокрема через твори Джона Фокса, який стверджував, що Анна врятувала Англію від зла Римського католицизму і що Бог дав докази її невинуватості і чесноти, переконавшись, що її дочка Єлизавета I зійшла на трон. Прикладом прямого впливу Анни на реформовану церкву є те, що Олександр Алес описував королеві Єлизаветі як «...євангельських єпископів, яких ваша свята мати призначила з-поміж тих учених, які віддавали перевагу чистішій доктрині». Протягом століть Анна надихала чи згадувалася в численних мистецьких і культурних творах. В результаті вона залишилася в загальній пам’яті і була названа «найвпливовішою та найважливішою королевою-консортом, яку коли-небудь мала Англія».
Титули
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekF5TDBOdllYUmZiMlpmUVhKdGMxOXZabDlCYm01bFgwSnZiR1Y1Ymk1emRtY3ZNVEV3Y0hndFEyOWhkRjl2Wmw5QmNtMXpYMjltWDBGdWJtVmZRbTlzWlhsdUxuTjJaeTV3Ym1jPS5wbmc=.png)
- Її Величність Королева Англії (1536-1537).
Зовнішній вигляд і портрети
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMll5TDBGdWJtVmZZbTlzWlhsdUxtcHdaeTh4TlRCd2VDMUJibTVsWDJKdmJHVjViaTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekF3TDBGdWJtVmZRbTlzWlhsdUpUTkdYM1JvWlY5T2FXUmtYMGhoYkd4ZmNHOXlkSEpoYVhRdWFuQm5MekUxTUhCNExVRnVibVZmUW05c1pYbHVKVE5HWDNSb1pWOU9hV1JrWDBoaGJHeGZjRzl5ZEhKaGFYUXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkk1TDBGdWJtVmZRbTlzWlhsdVgySjVYMGhoYm5OZlNHOXNZbVZwYmw5MGFHVmZXVzkxYm1kbGNpNXFjR2N2TVRVd2NIZ3RRVzV1WlY5Q2IyeGxlVzVmWW5sZlNHRnVjMTlJYjJ4aVpXbHVYM1JvWlY5WmIzVnVaMlZ5TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Зовнішність Анни багато обговорювалася істориками, оскільки всі її портрети були знищені за наказом Генріха VIII, який хотів викреслити її з історії. Багато збережених її зображень можуть бути копіями втраченого оригіналу, який, очевидно, існував аж до 1773 року. Одне з небагатьох сучасних образів Анни було зображено на медалі під назвою «Медаль Муста Хаппі», яка була викарбувана в 1536 році, ймовірно, на честь святкувати її вагітності, яка сталася приблизно в той час. Іншим можливим портретом Анни був секретний медальйон, яким володіла її донька Єлизавета I і який був знятий з одного з її пальців після її смерті в 1603 році.
Інший можливий портрет Анни був виявлений у 2015 році художником Ніддом Холлом. Деякі вчені вважають, що на ньому зображена Анна, тому що він більше нагадує медаль 1536 року, ніж будь-яке інше зображення. Однак інші вважають, що насправді це портрет її наступниці Джейн Сеймур.
Ескізи Гольбейна
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkkyTDBGZlRHRmtlU1V5UTE5allXeHNaV1JmUVc1dVpWOUNiMnhsZVc0bE1rTmZZbmxmU0dGdWMxOUliMnhpWldsdVgzUm9aVjlaYjNWdVoyVnlMbXB3Wnk4eE5UQndlQzFCWDB4aFpIa2xNa05mWTJGc2JHVmtYMEZ1Ym1WZlFtOXNaWGx1SlRKRFgySjVYMGhoYm5OZlNHOXNZbVZwYmw5MGFHVmZXVzkxYm1kbGNpNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Ганс Гольбейн спочатку намалював портрет Анни, а також зробив ескіз за її життя. Історики та люди, які знали її, зберегли два начерки Анни. Більшість вчених вважають, що Анна не може бути однією з двох, оскільки портрети не схожі один на одного, тоді як інші вважають, що вони дійсно показують одну й ту саму жінку, але в одному етюді вона вагітна, а в іншому – ні.
Її вважали геніальною, чарівною, енергійною, елегантною, відвертою та витонченою, з гострим розумом і жвавою, самовпевненою та пристрасною особистістю. У молоді роки Анну зображували «милою та життєрадісною», яка насолоджувалася іграми в карти та кості, питтям вина, французькою кухнею, фліртом, азартними іграми, плітками та гарними жартами. Вона захоплювалася стрільбою з лука, соколиним полюванням, а іноді і грою "в миски". Також у неї був гострий язик і жахлива вдача.
Анна справляла сильне враження на тих, хто її зустрічав, хоча думки щодо її привабливості розходилися. Венеціанець Маріно Сануто, який писав щоденники, побачивши Анну під час зустрічі Генріха VIII з Франциском I у Кале в жовтні 1532 року, описав її як «...не одну з найкрасивіших жінок у світі; вона середнього зросту, смаглява, має довгу шию, широкий рот, живіт мало піднятий... очі чорні та гарні». Саймон Ґріне написав Мартину Буцеру у вересні 1531 року, що Анна була «...молодою, гарною на вигляд і з обличчям досить темного кольору». Ланселот де Карле назвав її «красунею з елегантною фігурою», а венеціанець у Парижі в 1528 році також повідомив, що вона була красивою.
Найвпливовіший опис Анни, але й найменш надійний, був написаний католицьким пропагандистом і полемістом Ніколасом Сандером у 1586 році, через півстоліття після смерті Анни:
Анна Болейн була досить високої статури, з чорним волоссям і овальним обличчям із жовтуватим відтінком, ніби хворим на жовтяницю. Кажуть, у неї під верхньою губою виступав зуб, а на правій руці шість пальців. Під підборіддям був великий жировик і тому, щоб приховати його потворність, вона одягла високу сукню, що закривала горло [...] Вона мала гарний вигляд, з гарним ротом.
Оскільки Сандер вважав Анну відповідальною за відмову Генріха VIII від католицької церкви, він прагнув демонізувати її. Опис Сандера сприяв тому, що Айвз називає «легендою про чудовисько» Анну Болейн. Хоча його дані були вигаданими, вони стали основою для згадок про зовнішність Анни навіть у деяких сучасних підручниках.
Віра і духовність
Через раннє знайомство Анни з придворним життям вона мала сильний вплив свого оточення протягом більшої частини свого життя. Спочатку це були переважно жінки, які займалися мистецтвом, історією та релігією. Ерік Айвз описав жінок навколо Анни як «жінок-аристократок, які шукають духовного задоволення». Серед них королева Клавдія, членом двору якої була Анна, і Маргарита Наваррська, яка була відомою постаттю епохи Відродження та дотримувалася сильних релігійних поглядів, які вона висловлювала через поезію. Ці жінки разом із найближчими родичами Анни, такими як її батько, могли мати великий вплив на особисту віру самої Анни.
Досвід Анни у Франції зробив її відданою християнкою в новій традиції гуманізму епохи Відродження. Анна трохи знала латинь і, отримавши освіту при французькому дворі, зазнала впливу «євангельського різновиду французького гуманізму», який спонукав її відстоювати народну мову Біблії. Пізніше вона дотримувалася реформістської позиції, згідно з якою папство має руйнівний вплив на християнство, але її консервативні тенденції можна було побачити в її відданості Діві Марії. Європейська освіта Анни закінчилася в 1521 році, коли її батько викликав її назад до Англії. Вона відпливла з Кале в січні 1522 року.
Ще один ключ до особистої віри Анни можна знайти в її часослові, в якому вона написала «le temps viendra» («прийде час»). Поруч із цим написом вона намалювала армілярну сферу, емблему (яку також використовувала її донька Єлизавета), що символізує споглядання небесної мудрості.
Джон Фокс, мартиролог, включив Анну у свою книгу «Книга мучеників Фокса», стверджуючи, що вона була доброю жінкою, яка мала щиру віру та довіру до свого Бога. Фокс також вважав, що ознакою добросовісності Анни було Боже благословення її доньки Єлизавети I і те, що Бог дозволив Єлизаветі процвітати як королеві.
Легенди
Протягом століть існувало багато легенд та історій про Анну Болейн. Одна з них полягає в тому, що її таємно поховали в церкві Салле в Норфолку під чорною плитою біля гробниць її предків. Кажуть, що її тіло спочивало в церкві Ессекса під час подорожі до Норфолка. Інша — її серце, на її прохання, було поховано в церкві Ервартон, Саффолк, її дядьком, сером Філіпом Паркером.
У 18-му столітті на Сицилії жителі села Ніколозі вірили, що Анна Болейн за те, що зробила Генріха VIII єретиком, була засуджена до вічного горіння всередині гори Етна. Цю легенду часто розповідали іноземним мандрівникам.
Кілька людей стверджували, що бачили привид Анни в замку Хевер, Бліклінг-Холл, Церкві Салле, Лондонському Тауері та Марвелл-Холлі. Одну з розповідей про її відоме спостереження надав дослідник паранормальних явищ Ганс Хольцер. У 1864 році капітан (пізніше генерал-майор) Дж. Д. Дундас з 60-го стрілецького полку був розквартирований у Лондонському Тауері. Дивлячись у вікно своєї камери, він помітив внизу, на подвір’ї, навпроти камери, де була ув’язнена Анна, охоронця, який поводився дивно. Він кидав виклик чомусь, що для Дандаса «виглядало як біла жіноча фігура, що ковзає до солдата». Охоронець прорвався через форму багнетом, а потім знепритомнів. Що цікаво, лише свідчення капітана та підтвердження на військовому суді врятували охоронця від тривалого ув'язнення за те, що він знепритомнів під час чергування.
Діти
Усього протягом шлюбу з Генріхом VIII Анна була вагітна чотири рази:
1. Єлизавета I (нар. 7 вересня 1533 — 24 березня 1603) — королева Англії та Ірландії між 1558 та 1603 роками. За час її правління, особливо завдяки перемозі над Іспанською Армадою, Англія перетворилася з другорядної держави на периферії Європи на володарку морських просторів. Вважається національною героїнею Англії.
2. Син (нар. 24 грудня 1534) — народився мертвим.
3. Син (1535) — викидень.
4. Викидень (нар. 29 січня 1536) — стався на третьому з половиною місяці вагітності.
- 1 'Єлизавета I
(1533-1603)
Кінообрази
- Генні Портен у фільмі «Анна Болейн» (1920)
- Мерль Оберон у фільмі «Приватне життя Генріха VIII» (1933)
- Женев'єва Б'южольд у фільмі «Анна на тисячу днів» (1969)
- Дороті Тутін у серіалі «Шість дружин Генріха VIII» (1970)
- Шарлотта Ремплінґ у фільмі «Генріх VIII та його шість дружин» (1972)
- Гелена Бонем Картер у серіалі «Генріх VIII» (2003)
- Наталі Дормер у серіалі «Тюдори» (2007-2009)
- Наталі Портман у фільмі «Ще одна з роду Болейн» (2008)
- Аліс Ноукс у серіалі «Іспанська принцеса» (2019-2020)
- Джоді Тьорнер-Сміт у серіалі «Анна Болейн» (2021)
- Емі Джеймс-Келлі у серіалі «Секс, кров, монархія» (2022)
Примітки
- Benger (1885). Memoirs of the life of Anne Boleyn, Queen of Henry VIII.
Література
Вікіцитати містять висловлювання від або про: Анна Болейн |
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Анна Болейн |
(англ.)
- Bernard, G. W. (2011). Anne Boleyn: Fatal Attractions. New Haven; London: Yale University Press. .
- Ives, Eric (2005). The Life and Death of Anne Boleyn: The Most Happy. Maldon ; Oxford: Blackwell Publishing. .
- Schmid, Susan Walters (March 2011). «Anne Boleyn and Henry VIII» [ 14 серпня 2014 у Wayback Machine.]. History Review 69: 7-11.
- Starkey, David Six Wives: The Queens of Henry VIII (2003)
Попередниця Катерина Арагонська | ![]() | Королева Англії 1533-1536 | ![]() | Наступниця Джейн Сеймур |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
A nna Bole jn angl Anne Boleyn inkoli angl Anne Bullen 1501 abo 1507 19 travnya 1536 koroleva konsort Angliyi z 29 travnya 1533 po 17 travnya 1536 Druga druzhina Genriha VIII z 25 sichnya 1533 mati Yelizaveti I Pislya sfabrikovanih obvinuvachen u podruzhnij zradi ta v sprobi zamahu na korolya zasudzhena i strachena u vici 29 abo 35 rokiv Anna bula klyuchovoyu figuroyu v politichnih i religijnih potryasinnyah yaki oznamenuvali pochatok Anglijskoyi reformaciyi Anna Bolejn angl Anne BoleynAnna BolejnKopiya vtrachenogo originalu v Nacionalnij portretnij galereyi London Prapor Koroleva konsort Angliyi 28 travnya 1533 17 travnya 1536 18 rokiv 5 misyaciv 17 dniv Koronaciya 1 chervnya 1533 Poperednik Katerina Aragonska Nastupnik Dzhejn Sejmur Im ya pri narodzhenni angl Anne BoleynNarodzhennya 1501 abo 1507 Blikling goll Norfolk AngliyaSmert 19 travnya 1536 29 abo 35 rokiv Tauer London AngliyaPrichina smerti obezgolovlennyaPohovannya Kapella Svyatogo Petra v okovah Tauer LondonKrayina Korolivstvo AngliyaReligiya Hristiyanstvo Anglikanstvo Rid BolejnBatko Tomas BolejnMati Yelizaveta GovardShlyub Genrih VIII 25 sichnya 1533 shlyub anulovano 17 travnya 1536 Diti Yelizaveta 2 sini Avtograf Mediafajli b u Vikishovishi Vislovlyuvannya u Vikicitatah Roboti u VikidzherelahIstorichne znachennyaOskilki Papa Rimskij Kliment VII ne hotiv anulovuvati shlyub korolya z Katerinoyu Aragonskoyu Genrih VIII vidriksya vid rimo katolickoyi cerkvi u toj zhe chas anglijska cerkva vzagali viddililasya shob dozvoliti cej shlyub Rozluchennya korolya z Katerinoyu Aragonskoyu stalosya proti papskogo rishennya Ce ilyustruye pochatok anglijskoyi reformaciyi tobto viddilennya anglijskoyi nacionalnoyi cerkvi kinec vplivu papstva yakij isnuvav z VI stolittya na korolivski shlyubi ta rozluchennya v mezhah Anglikanskoyi cerkvi anglijskoyi Genrih stav piznishe golovoyu anglikanskoyi cerkvi shob samostijno virishuvati usi pitannya stosovno religiyi Tomu shlyub Genriha ta Anni Bolejn vplinuv ne lishe na religijni dumki a she j na vihid anglomovnih krayin z pid politichnogo vplivu rimo katolickoyi cerkvi Superechlive pitannya legitimnosti shlyubu Genriha VIII u ti chasi takozh bulo vazhlive z tochki zoru monarhiyi adzhe spadkoyemcyami anglijskogo prestolu mogli buti lishe zakonni narodzheni u viznanomu shlyubi diti Genriha VIII todi yak diti anglijskogo monarha narodzheni poza viznanim Cerkvoyu shlyubom oficijno vvazhalisya bastardami a otzhe sliduvali v pravi spadkuvannya prestolu pislya zakonnih ditej Ranni rokiMariya Bolejn starsha sestra Anni Anna narodilasya u 1501 abo 1507 roci tochna data narodzhennya nevidoma u sim yi Tomasa Bolejna piznishe grafa Viltshira i grafa Ormonda i jogo druzhini Yelizaveta Govard Mala sestru Mariyu blizko 1499 19 lipnya 1543 yaka zgodom tezh bula kohankoyu Genriha VIII ta brata Dzhordzha bl 1504 17 travnya 1533 yakij buv zvinuvachenij u incesti iz sestroyu ta zamahu na korolya i strachenij za dva dni do strati sestri korolevi Sered rodichiv Anni buli Govardi odna z vidatnih rodin Angliyi sered predkiv Anni buv anglijskij korol Eduard I Za slovami Erika Ajvza britanskogo istorika i yurista vona bezumovno bula bilsh znatnogo pohodzhennya nizh Dzhejn Sejmur ta Katerina Parr inshi druzhini Genriha VIII Rannya osvita Anni bula tipovoyu dlya zhinok yiyi klasu U 1513 roci yiyi zaprosili priyednatisya do shkoli Margariti Avstrijskoyi ta yiyi chotiroh pidopichnih Yiyi akademichna osvita obmezhuvalasya arifmetikoyu simejnoyu genealogiyeyu gramatikoyu istoriyeyu chitannyam orfografiyeyu ta pismom Vona takozh rozvivala domashni navichki taki yak tanci vishivannya horoshi maneri vedennya domashnogo gospodarstva muzika rukodillya ta spiv Anna navchilasya grati v taki igri yak karti shahi ta kosti Yiyi takozh navchali strilbi z luka sokolinogo polyuvannya verhovoyi yizdi ta polyuvannya Niderlandi ta Franciya Klavdiya I koroleva konsort Franciyi Vnutrishnij dvir Savojyi Mehelen Batko Anni prodovzhiv diplomatichnu kar yeru za Genriha VIII U Yevropi jogo charivnist zavoyuvala bagatoh shanuvalnikiv u tomu chisli Margaritu Avstrijsku donku Maksimiliana I imperatora Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi Protyagom cogo periodu Margarita pravila Niderlandami vid imeni svogo pleminnika Karla i bula nastilki vrazhena Bolejnom sho zaproponuvala jogo dochci Anni misce u svoyemu domi Zazvichaj divchini malo buti 12 rokiv shob mati taku chest ale Anna skorishe za vse bula molodshoyu oskilki Margaret nizhno nazivala yiyi La petite Boulin Malenka Bolejn Anna spravila garne vrazhennya v Niderlandah svoyimi manerami ta starannistyu Margarita povidomila sho vona dobre govorila ta bula priyemnoyu dlya svogo yunogo viku i skazala Tomasu sho jogo donka bula nastilki prezentabelnoyu ta takoyu priyemnoyu vrahovuyuchi yiyi yunij vik sho ya bilshe vdyachna tobi za te sho ti poslav yiyi do mene nizh ti meni Anna zalishalasya pri Savojskomu dvori v Meheleni z vesni 1513 roku poki yiyi batko ne vlashtuvav yij vidviduvannya sestri Genriha VIII Mariyi yaka zbiralasya vijti zamizh za korolya Franciyi Lyudovika XII u zhovtni 1514 roku U Franciyi Anna bula frejlinoyu korolevi Mariyi a potim 15 richnoyi padcherki Mariyi korolevi Klavdiyi z yakoyu vona prozhila majzhe sim rokiv U rodini korolevi vona zavershila vivchennya francuzkoyi movi ta rozvinula interes do mistectva modi ilyustrovanih rukopisiv literaturi muziki poeziyi ta religijnoyi filosofiyi Ajvz stverdzhuye sho svoyim yevangelizmom vona zavdyachuvala Franciyi vivchala reformistski knigi ta pereklad Zhaka Lefevra francuzkoyu movoyu Bibliyi ta poslan Pavla Vona takozh otrimala znannya pro francuzku kulturu tanci etiket literaturu muziku ta poeziyu i nabula dosvidu flirtu ta Kurtuazna lyubov kurtuaznogo kohannya Hocha vsi znannya pro dosvid Anni pri francuzkomu dvori ye pripushennyami navit Ajvz pripuskaye sho vona jmovirno poznajomilasya z sestroyu korolya Franciska I Margaritoyu Navarrskoyu pokrovitelkoyu gumanistiv i reformatoriv Margarita Navarrska takozh bula pismenniceyu i yiyi tvori mistyat elementi hristiyanskogo misticizmu ta reform sho mezhuvali z yeressyu hocha yiyi zahishav status ulyublenoyi sestri francuzkogo korolya Mozhlivo vona abo yiyi otochennya zaohochuvali interes Anni do religijnoyi reformi a takozh do poeziyi ta literaturi Osvita Anni u Franciyi pidtverdila sebe v nastupni roki nadihnuvshi bagato novih tendencij sered zhinok i pridvornih Angliyi Mozhlivo ce zigralo vazhlivu rol u pidshtovhuvanni yihnogo korolya do rozrivu Angliyi z papstvom Vilyam Forrest avtor suchasnoyi poemi pro Katerinu Aragonsku pohvaliv Annu za neperevershenu majsternist tancivnici Tut pisav vin bula svizha moloda divchina yaka mogla spitknutisya i piti dali Pri dvori Genriha VIII 1522 1533Korol Genrih i Anna Bolejn pid chas polyuvannya na oleniv u Vindzorskomu lisi Vilyam Pavell Frajt 1903 Anna bula vidklikana shob vijti zamizh za svogo irlandskogo dvoyuridnogo brata Dzhejmsa Batlera na kilka rokiv starshogo za neyi yakij zhiv pri anglijskomu dvori Odruzhennya malo na meti virishiti superechku shodo titulu ta mayetkiv grafstva Ormond 7 j graf Ormond pomer u 1515 roci zalishivshi svoyih dochok Margaret Bolejn i Annu Sent Leger yak spivspadkoyemic V Irlandiyi prapravnuk tretogo grafa ser Pirs Batler oskarzhiv zapovit i sam pretenduvav na titul grafa Vin uzhe volodiv zamkom Kilkenni rodovoyu rezidenciyeyu grafiv Ser Tomas Bolejn buduchi sinom starshoyi donki vvazhav sho titul nalezhnim chinom nalezhit jomu i zaprotestuvav svoyemu shurinu gercogu Norfolkskomu yakij pogovoriv iz korolem pro ce Genrih poboyuyuchis sho superechka mozhe rozpaliti gromadyansku vijnu v Irlandiyi namagavsya virishiti problemu shlyahom ukladennya soyuzu mizh sinom Pirsa Dzhejmsom i Annoyu Bolejn Vona prinese svij spadok Ormonda yak pridane i takim chinom pripinit superechku Plan zakinchivsya provalom mozhlivo cherez te sho ser Tomas spodivavsya na velichnishij shlyub dlya svoyeyi donki abo tomu sho vin sam zhadav tituliv Yakoyu b ne bula prichina shlyubni peregovori povnistyu pripinilisya Piznishe Dzhejms Batler odruzhivsya z ledi Dzhoan Ficdzherald donkoyu ta spadkoyemiceyu Dzhejmsa Ficdzheralda 10 go grafa Dezmonda ta Emi O Brajen Mariya Bolejn starsha sestra Anni Bolejn bula vidklikana z Franciyi naprikinci 1519 roku nibito dlya togo shob poklasti kraj yiyi romanam iz francuzkim korolem ta jogo pridvornimi Vona vijshla zamizh za dribnogo dvoryanina u lyutomu 1520 roku v Grinvichi v prisutnosti Genriha VIII Nezabarom Mariya stala kohankoyu anglijskogo korolya Istoriki zaperechuyut batkivstvo Genriha VIII shodo odnogo chi oboh ditej Mariyi Bolejn narodzhenih pid chas cogo shlyubu Kniga Elison Vejr Genrih VIII Korol ta jogo dvir stavit pid sumniv batkivstvo Genri Keri doktor G V Bernard Reformaciya korolya i Dzhoanna Denni Anna Bolejn Nove zhittya tragichnoyi korolevi Angliyi stverdzhuyut sho Genrih VIII buv batkom Genrih ne viznav zhodnoyi ditini ale vin viznav svogo pozashlyubnogo sina Genri Fic Roya vid Elizabet Blaunt ledi Telbojz Buduchi dochkoyu pridvornogo Tomasa Bolejna do Novogo 1522 roku Anna otrimala posadu pri korolivskomu dvori frejlinoyu korolevi Katerini Yiyi publichnij debyut na pridvornomu zahodi vidbuvsya na vistavi Chateau Vert Zelenij zamok na chest imperatorskih posliv 4 bereznya 1522 roku zigravshi Napoleglivist odna z tancivnic u vistavi tretya za starshinstvom pislya sestri Genriha Mariyi ta Gertrudi Kortni markizi Ekseterskoyi Usi nosili sukni z bilogo atlasu iz zolotoyu vishivkoyu Vona shvidko zarekomenduvala sebe yak odna z najstilnishih i najdoskonalishih zhinok pri dvori i nezabarom za neyi zmagalisya kilka molodih cholovikiv Varnike pishe sho Anna bula idealnoyu pridvornoyu zhinkoyu yiyi kareta bula vitonchenoyu a yiyi francuzkij odyag buv priyemnim i stilnim vona tancyuvala z legkistyu mala priyemnij spivochij golos dobre grala na lyutni ta kilkoh inshih muzichnih instrumentah i vilno rozmovlyala francuzkoyu Chudova rozumna kmitliva moloda dvoryanka yaka spochatku zaluchala lyudej do rozmovi z neyu a potim veselila i rozvazhala yih Odnim slovom yiyi energiya ta zhittyeva sila robili yiyi centrom uvagi na bud yakomu svitskomu zibranni Biograf Genriha VIII Dzh Dzh Skarisbrik dodaye sho Anna nasolodzhuvalasya uvagoyu yaku yij pridilyali yiyi shanuvalniki U cej chas do Anni zalicyavsya Genrih Persi sin grafa Nortumberlendskogo i vona uklala z nim tayemni zaruchini Dzhentlmen asher Tomasa Volsi Dzhordzh Kavendish stverdzhuvav sho voni ne buli kohancyami Roman perervavsya koli batko Persi vidmovivsya pidtrimati yih zaruchini Za slovami Kavendisha Annu vidpravili z dvoru v silski mayetki yiyi rodini ale nevidomo na skilki Pislya povernennya do dvoru vona znovu vstupila na sluzhbu do Katerini Aragonskoyi Persi buv odruzhenij na ledi Meri Telbot z yakoyu vin buv zaruchenij z pidlitkovogo viku Do togo yak vijti zamizh za Genriha VIII Anna podruzhilasya z serom Tomasom Vayettom odnim iz najvidatnishih poetiv epohi Tyudoriv U 1520 roci Vayett odruzhivsya z Elizabet Kobhem yaku za bagatma slovami vin ne obirav sobi v druzhini U 1525 roci Vayett zvinuvativ svoyu druzhinu v podruzhnij zradi ta rozluchivsya z neyu Do rechi istoriki vvazhayut sho same cogo roku posilivsya jogo interes do Anni U 1532 roci Vayett suprovodzhuvav korolivske podruzhzhya do Kale U 1526 roci Genrih VIII zakohavsya v Annu i pochav yiyi peresliduvati Anna vmilo grala u pridvornu lyubovnu gru yaka chasto vidbuvalisya v peredpokoyah Mozhlivo same tak vona privernula uvagu Genriha yakij takozh buv dosvidchenim gravcem Anna chinila opir sprobam Genriha spokusiti yiyi vidmovlyayuchis stati jogo kohankoyu i chasto pokidala dvir shob usamitnitisya v zamku Hever Ale cherez rik vin zaproponuvav yij odruzhitisya i vona pogodilasya Obidva pripuskali sho anulyuvannya poperednogo shlyubu mozhna otrimati protyagom kilkoh misyaciv Nemaye dokaziv togo sho voni vstupali v seksualni stosunki nezadovgo do odruzhennya Lyubovni listi Genriha do Anni svidchat pro te sho yihnij lyubovnij roman ne buv povnocinnim protyagom bilshoyi chastini yihnogo semirichnogo zalicyannya Anulyuvannya shlyubu GenrihaKaterina Aragonska persha druzhina Genriha VIII Cilkom imovirno sho Genrih dumav pro anulyuvannya shlyubu a ne pro rozluchennya yak prijnyato vvazhati nabagato ranishe oskilki vin silno bazhav spadkoyemcya cholovichoyi stati shob zabezpechiti predstavnikiv Tyudoriv na troni Do togo yak Genrih VII zijshov na prestol Angliya bula ohoplena gromadyanskoyu vijnoyu cherez konkuruyuchi pretenziyi na koronu i Genrih VIII hotiv uniknuti podibnoyi neviznachenosti shodo prestolonasliduvannya U nih z Katerinoyu ne bulo zhivih siniv usi diti Katerini krim Mariyi pomerli v ditinstvi Katerina vpershe priyihala do Angliyi shob buti narechenoyu brata Genriha Artura yakij pomer nezabarom pislya yihnogo odruzhennya Oskilki Ispaniya ta Angliya vse she bazhali soyuzu Papa Yulij II nadav dozvil na yihnij shlyub na tij pidstavi sho Katerina bula mozhlivo she nezajmanoyu Katerina i Genrih odruzhilisya v 1509 roci ale zgodom vin stav sumnivatisya v dijsnosti shlyubu stverdzhuyuchi sho nespromozhnist Katerini naroditi spadkoyemcya bula oznakoyu Bozhogo nevdovolennya Jogo pochuttya do Anni ta yiyi vidmova stati jogo kohankoyu jmovirno spriyali virishennyu Genriha sho zhoden papa ne maye prava skasovuvati Bibliyu Ce oznachalo sho vin zhiv u grihu z Katerinoyu hocha Katerina garyache zaperechuvala ce i vidmovlyalasya viznavati sho yiyi shlyub z Arturom buv povnocinnim Ce takozh oznachalo sho jogo dochka Mariya bula bastardom i sho novij papa Kliment VII mav bi viznati pomilku poperednogo papi ta anulyuvati shlyub Poshuki Genriha zasobiv dlya anulyuvannya shlyubu stali evfemistichno vidomimi yak velika sprava korolya Anna pobachila mozhlivist u zakohanosti Genriha Vona virishila sho vpade u jogo obijmi lishe yak jogo viznana koroleva Vona pochala zajmati svoye misce bilya nogo v politici ta derzhavi ale she ne v jogo lizhku Vcheni ta istoriki dotrimuyutsya riznih dumok shodo togo naskilki glibokoyu bula prihilnist Anni do Reformaciyi naskilki vona bula mozhlivo lishe osobisto ambitnoyu ta naskilki vona mala vidnoshennya do nepokori Genriha papskij vladi Ajvz Mariya Douling i Dzhozef S Blok Kalifornijskij derzhavnij politehnichnij universitet vhodyat do chisla tih lyudej yaki vvazhayut sho vona bula viddanim yevangelistom pragnuchim reform todi yak Uornike ta Dzhordzh Bernard vvazhayut sho yiyi religijni perekonannya buli tradicijnimi Biografer Dzhordzh Vayett pisav spirayuchis na neoficijni svidchennya kolishnoyi frejlinini Anni Gejsford sho Anna zvernula uvagu Genriha na yeretichnij pamflet mozhlivo Tindejla Posluh hristiyanskogo cholovika abo Sajmona Fisha pid nazvoyu Blagannya yakij zaklikav monarhiv priborkati zli ekscesi katolickoyi cerkvi Vona prihilno stavilasya do tih hto pragnuv podalshoyi reformaciyi Cerkvi i aktivno zahishala vchenih yaki pracyuvali nad anglijskimi perekladami Svyatogo Pisma Za slovami Mariyi Douling Anna namagalasya navchiti svoyih frejlin pobozhnosti do Svyatogo Pisma i yak vvazhayetsya dokoryala svoyij dvoyuridnij sestri Meri Shelton za te sho v yiyi molitovniku buli napisani pusti virshi U 1528 roci pitnicya spalahnula duzhe gostro U Londoni smertnist bula velikoyu i dvir rozignali Genrih pokinuv London chasto zminyuyuchi misce prozhivannya Anna Bolejn poyihala do rezidenciyi Bolejniv u zamku Hever ale vse odno zarazilasya hvoroboyu yiyi zyat Vilyam Keri pomer Genrih poslav svogo likarya v zamok Hever shob doglyadati za Annoyu i nezabarom pislya cogo vona viduzhala Genrih nezabarom buv poglinenij zabezpechennyam zgodi Katerini na anulyuvannya shlyubu Vin pokladav svoyi nadiyi na pryame zvernennya do Svyatogo Prestolu diyuchi nezalezhno vid Volsi yakomu vin spochatku nichogo ne povidomlyav pro svoyi plani U 1527 roci Vilyama Najta sekretarya korolya bulo napravleno do papi Klimenta VII shob podati pozov pro anulyuvannya shlyubu Genriha z Katerinoyu na tij pidstavi sho rozporyadcha bulla Yuliya II yaka dozvolila jomu odruzhitisya z vdovoyu svogo brata Katerinoyu bula otrimana na osnovi nepravdivih svidchen Genrih takozh podav prohannya yaksho vin stane vilnim pro zvilnennya vid ukladennya novogo shlyubu z bud yakoyu zhinkoyu navit iz pershim stupenem sporidnenosti nezalezhno vid togo chi cej zv yazok buv zakonnim chi nezakonnim Ce yavno stosuvalosya Anni Oskilki Kliment na toj chas buv u poloni Karla V imperatora Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi v rezultati pograbuvannya Rima v travni 1527 roku Najt mav deyaki trudnoshi z otrimannyam dozvolu Zreshtoyu jomu dovelosya povernutisya z umovnim dozvolom yakij napolyagav Volsi buv tehnichno nedostatnim Todi u Genriha ne bulo inshogo viboru yak viddati svoyu vazhlivu spravu v ruki Volsi yakij zrobiv use mozhlive shob zabezpechiti rishennya na korist Genriha Vin navit zajshov tak daleko sho sklikav cerkovnij sud v Angliyi zi specialnim emisarom Lorenco Kampedzho vid imeni Klimenta shob virishiti spravu Ale Kliment ne upovnovazhuvav svogo zastupnika prijmati rishennya Vin vse she buv zaruchnikom Karla V a Karl V buv loyalnim do svoyeyi titki Katerini Papa zaboroniv Genrihu ukladati novij shlyub doki rishennya ne bude prijnyato v Rimi a ne v Angliyi Perekonavshis sho Volsi prihilnij Papi a ne Angliyi Anna a takozh chislenni vorogi Volsi domoglisya jogo zvilnennya z derzhavnoyi posadi v 1529 roci Kavendish kamerger Volsi pisav sho slugi yaki obslugovuvali korolya ta Annu pid chas obidu v 1529 roci u Graftoni pochuli yak vona skazala sho ganba yaku Volsi prinis korolivstvu koshtuvala b golovi bud yakomu inshomu anglijcyu Genrih vidpoviv Chomu zh todi ya vidchuvayu ti ne drug kardinala Nareshti Genrih pogodivsya na aresht Volsi na pidstavi pramunira Yakbi ne jogo smert vid hvorobi v 1530 roci Volsi mogli b stratiti za derzhavnu zradu U 1531 roci za dva roki do odruzhennya Genriha z Annoyu Katerinu vignali z dvoru a yiyi kimnati peredali Anni Gromadska pidtrimka zalishilasya za Katerinoyu Odnogo vechora voseni 1531 roku Anna obidala v mayetku na richci Temzi i yiyi malo ne shopiv natovp rozlyuchenih zhinok Anni ledve vdalosya vtekti na chovni Koli arhiyepiskop Kenterberijskij Vilyam Vorhem pomer u 1532 roci kapelana rodini Bolejniv Tomasa Kranmera bulo priznacheno na posadu zi shvalennya Papi U 1532 roci Tomas Kromvel podav do parlamentu nizku aktiv u tomu chisli Suplikaciyu proti ordinariv i Pokirnist duhovenstva yaki viznavali verhovenstvo korolivstva nad cerkvoyu takim chinom zavershivshi rozriv z Rimom Pislya cih dij Tomas Mor pishov u vidstavku z posadi kanclera zalishivshi Kromvelya golovnim ministrom Genriha Rol do shlyubu i shlyub Genrih VIII Gans Golbejn Molodshij bl 1537 She do svogo shlyubu Anna Bolejn mogla zadovolnyati peticiyi prijmati diplomativ i nadavati patronat a takozh mala vpliv na Genriha VIII shob zahishati spravu inozemnih diplomativ U cej period Anna vidigrala vazhlivu rol u mizhnarodnomu stanovishi Angliyi zmicnivshi soyuz iz Franciyeyu Vona vstanovila chudovi stosunki z francuzkim poslom Zhilem de lya Pommere 1 veresnya 1532 roku Genrih nadav Anni markezstvo Pembrukske vidpovidne perstvo dlya majbutnoyi korolevi i yak kolishnya frejlina pri francuzkomu dvori neobhidna oznaka yiyi statusu pered tim yak Anna ta Genri zustrilisya z francuzkim korolem Franciskom I u Kale vzimku 1532 roku Genrih spodivavsya zaruchitisya gromadskoyu pidtrimkoyu Franciska dlya zaplanovanogo shlyubu Investituru Genrih vikonav sam a de la Pommere buv pochesnim gostem Konferenciya v Kale stala politichnim triumfom ale nezvazhayuchi na te sho francuzkij uryad bezperechno pidtrimav povtorne odruzhennya Genriha a Francisk I mav privatnu besidu z Annoyu pid chas yakoyi francuzkij korol pidtrimuvav soyuzi z Papoyu yaki vin ne mig vidkrito porushiti Sim ya Anni takozh otrimala pributok vid cih stosunkiv Yiyi batko vzhe vikont Rochford stav grafom Viltshir Genrih takozh domovivsya z irlandskim kuzenom Anni i zrobiv jogo grafom Ormond Na pishnomu benketi z nagodi pidnesennya svogo batka Anna ocholila gercogin Saffolk i Norfolk sidyachi na pochesnomu misci poryad z korolem yake zazvichaj zajmala koroleva Zavdyaki vtruchannyu Anni yiyi ovdovila sestra Mariya otrimuvala shorichnu pensiyu v rozmiri 100 funtiv sterlingiv hocha piznishe koli Mariya vijshla zamizh vdruge Anna mala vidminiti ce a sin Mariyi Genrih Keri zdobuv osvitu v prestizhnomu zhinochomu monastiri Brigitok abatstva Son Anna vlashtuvala Nikolasa Burbona vignanogo z Franciyi za jogo pidtrimku religijnoyi reformi buti vihovatelem Genriha Nezabarom pislya povernennya do Duvra Genrih ta Anna tayemno odruzhilisya 14 listopada 1532 roku Nezabarom vona zavagitnila i oskilki pershe vesillya na toj chas vvazhalosya nezakonnim druge vesillya takozh privatne vidpovidno do precedentiv vstanovlenih u Korolivskij knizi vidbulosya v Londoni 25 sichnya 1533 roku U travni 1533 roku Kranmer yakij za zgodoyu Papi buv pospishno priznachenij na posadu arhiyepiskopa Kenterberijskogo neshodavno zvilnenogo cherez smert Vorhema zasidav u specialnomu sudi sklikanomu v Danstejbl Priori shob vinesti rishennya pro dijsnist shlyubu Genri z Katerinoyu Vin ogolosiv jogo nedijsnim Cherez p yat dniv 28 travnya 1533 roku Kranmer ogolosiv shlyub Genriha ta Anni dobrim i dijsnim Koroleva Angliyi 1533 1536 Gerb Anni Bolejn yak korolevi konsorta Yepiskop Dzhon Fisher hudozhnika Gansa Golbejna Molodshogo Fisher vidmovivsya viznati shlyub Genriha VIII z Annoyu Bolejn Katerinu oficijno pozbavili titulu korolevi a Annu koronuvali yak korolevu konsorta 1 chervnya 1533 roku na pishnij ceremoniyi u Vestminsterskomu abatstvi z benketom pislya cogo Vona bula ostannoyu korolevoyu konsortom Angliyi yaka bula koronovana okremo vid svogo cholovika Na vidminu vid bud yakoyi inshoyi korolevi konsorta Anna bula koronovana koronoyu Svyatogo Eduarda yaka ranishe vikoristovuvalasya lishe dlya koronuvannya monarhiv Istorik Elis Hant pripuskaye sho ce bulo zrobleno tomu sho vagitnist Anni bula vzhe pomitna na toj chas i vvazhalosya sho vona vagitna hlopchikom Naperedodni Anna vzyala uchast u skladnij procesiyi vulicyami Londona sidyachi na nosilkah iz biloyi tkanini iz zolota yaka lezhala na dvoh palfrahah odyagnenih do zemli v bilij damask todi yak baroni P yati portiv trimali baldahin iz zolotogo polotna nad yiyi golovoyu Za tradiciyeyu vona nosila bile a na golovi zolotij vinochok pid yakim vilno zvisalo dovge temne volossya Reakciya gromadskosti na yiyi poyavu bula proholodnoyu Tim chasom palata gromad zaboronila bud yaki apelyaciyi do Rimu ta styagnula pokarannya pramunira proti vsih hto vviv papski bulli v Angliyi Lishe todi Papa Kliment nareshti zrobiv krok ogolosivshi pro timchasove vidluchennya vid cerki Genriha i Kranmera Vin zasudiv shlyub z Annoyu a v berezni 1534 roku ogolosiv shlyub z Katerinoyu zakonnim i znovu nakazav Genrihu povernutisya do neyi Teper Genrih vimagav vid svoyih piddanih prinesti prisyagu dodanu do Pershogo aktu pro prestolonasliduvannya yakij faktichno vidkidav papsku vladu v yuridichnih pitannyah i viznav Annu Bolejn korolevoyu Tih hto vidmovivsya napriklad sera Tomasa Mora yakij pishov u vidstavku z posadi lorda kanclera ta Dzhona Fishera yepiskopa Rochestera rozmistili v londonskomu Taueri Naprikinci 1534 roku parlament ogolosiv Genriha yedinim verhovnim glavoyu Cerkvi Angliyi na zemli Cerkva v Angliyi teper bula pid kontrolem Genriha a ne Rima 14 travnya 1534 roku v odnomu z pershih oficijnih aktiv Korolivstva na zahist protestantskih reformatoriv Anna napisala lista Tomasu Kromvelyu prosyachi jogo dopomogi v zabezpechenni togo shob anglijskij kupec Richard German buv vidnovlenij chlenom kupciv avantyuristiv v Antverpeni ta bilshe ne peresliduvavsya prosto tomu sho vin dopomig u perekladi Novogo Zavitu anglijskoyu movoyu Do i pislya svoyeyi koronaciyi Anna zahishala i pidtrimuvala yevangelistiv i tih hto bazhav vivchati Svyate Pismo Vilyama Tindejla Vona vidigrala virishalnu rol u vplivi na protestantskogo reformatora Metyu Parkera shob vin vidvidav dvir yak yiyi kapelan i pered smertyu dovirila svoyu dochku pikluvannyu Parkera Borotba za sina Yelizavet I persha ditina Anni ta Genriha VIII Pislya svoyeyi koronaciyi Anna pochala vesti spokijnu rutinu v ulyublenij rezidenciyi korolya Grinvichskomu palaci shob pidgotuvatisya do narodzhennya ditini Ditina yaka narodilasya trohi peredchasno 7 veresnya 1533 roku bula divchinkoyu yaku ohrestili Yelizavetoyu jmovirno na chest odniyeyi abo oboh materiv materi Anni Yelizaveti Govard i materi Genriha Yelizaveti Jorkskoyi Ale narodzhennya divchinki stalo vazhkim udarom dlya yiyi batkiv yaki vpevneno chekali hlopchika Usi korolivski likari ta astrologi krim odnogo peredbachili narodzhennya sina i francuzkogo korolya poprosili stati jogo hreshenim batkom Teper u pidgotovlenih listah yaki spovishali pro narodzhennya princa pospishno vipravlyali princ na princesu a tradicijnij zmagalnij turnir za narodzhennya spadkoyemcya bulo skasovano Malenkij princesi vlashtuvali chudove hreshennya ale Anna poboyuvalasya sho donka Katerini Mariya yaku pozbavili titula i nazvali bastardom stanovit zagrozu stanovishu Yelizaveti Genrih zaspokoyiv svoyu druzhinu vidokremivshi Mariyu vid chislennih slug i vidpravivshi yiyi do Getfild Hausa de Yelizaveta zhila zi svoyim chislennim shtatom slug a silske povitrya vvazhalosya krashim dlya zdorov ya ditini Anna chasto vidviduvala svoyu dochku v Getfildi ta inshih rezidenciyah U novoyi korolevi bulo bilshe slug nizh u Katerini Dlya yiyi osobistih potreb vona mala ponad 250 slug vid svyashennikiv do konyuhiv i ponad 60 frejlin yaki obslugovuvali ta suprovodzhuvali yiyi na svitski zahodi Vona takozh najnyala kilkoh svyashennikiv yaki vikonuvali funkciyi yiyi spovidnikiv kapelaniv ta religijnih radnikiv Odnim iz nih buv Metyu Parker yakij stav odnim iz golovnih arhitektoriv anglikanskoyi dumki pid chas pravlinnya donki Anni Yelizaveti I Borotba z korolem Korol i jogo nova koroleva nasolodzhuvalisya dosit shaslivim soyuzom z periodami spokoyu ta prihilnosti Gostrij intelekt Anni politichna hvatka ta peredovi maneri hoch i bazhani dlya kohanki u toj chas buli neprijnyatnimi dlya druzhini Yakos povidomlyalosya sho vona rozmovlyala zi svoyim dyadkom takimi slovami sho ne slid zvikati do sobaki Pislya mertvonarodzhennogo sina naperedodni Rizdva 1534 roku yaksho tochnishe 24 grudnya 1534 Genrih obgovoryuvav z Kranmerom i Kromvelem mozhlivist rozluchennya z neyu bez neobhidnosti povertatisya do Katerini Z cogo nichogo ne vijshlo oskilki korolivska para pomirilasya i provela lito 1535 roku vidviduyuchi Gloster i polyuyuchi v miscevij silskij miscevosti Do zhovtnya vona zavagitnila znovu Grinvickij palac takozh vidomij yak Palac Placentiyi malyunok XVII st Anna ocholyuvala dvir u korolivskomu domi Vona vitrachala veliki groshi na sukni koshtovnosti golovni ubori viyala zi strausinogo pir ya sporyadzhennya dlya verhovoyi yizdi mebli ta obbivku pidtrimuyuchi pokaznij viglyad yakogo vimagav yiyi status Chislenni palaci buli vidrestavrovani shob zadovolniti ekstravagantni smaki yaki vona z Genrihom rozdilyala Yiyi devizom bulo Najshaslivisha a osobistoyu domashnoyu tvarinoyu vona obrala bilogo sokola Annu zvinuvachuvali u tiraniyi Genriha a deyaki z yiyi piddanih nazivali yiyi korolivskoyu poviyeyu abo nesluhnyanoyu pajke poviyeyu Gromadska dumka she bilshe povernulasya proti neyi pislya togo yak vona ne narodila spadkoyemcya cholovichoyi stati Vona opustilasya she nizhche pislya strati yiyi vorogiv Mora i Fishera Padinnya ta strata 15368 sichnya 1536 roku zvistka pro smert Katerini Aragonskoyi dijshla do Anni ta korolya yakij duzhe zradiv comu Nastupnogo dnya Genrih z nig do golovi buv odyagnenij u zhovtij kolir simvol radosti ta svyata v Angliyi ale trauru v Ispaniyi i svyatkuvav smert Katerini urochistostyami Koli Katerina pomerla Anna sprobuvala uklasti mir z Mariyeyu Mariya vidhilila uvertyuri Anni mozhlivo cherez chutki yaki poshiryuvalisya sho Katerina bula otruyena Annoyu abo Genrihom Ce pochalosya pislya togo yak pid chas yiyi balzamuvannya bulo viyavleno sho serce Katerina pochornilo Suchasni medichni eksperti shodyatsya na dumci sho ce stalosya ne v rezultati otruyennya a vnaslidok raku sercya nadzvichajno ridkisnogo zahvoryuvannya yake na toj chas ne bulo zrozumile Koroleva Anna znovu vagitna usvidomlyuvala nebezpeku yaksho yij ne vdastsya naroditi sina Pislya smerti Katerini Genrih mig bi odruzhitisya bez bud yakoyi plyami nezakonnosti U cej chas Genrih pochav zalicyatisya do odniyeyi z frejlin Anni Dzhejn Sejmur i nibito podaruvav yij medaljon iz miniatyuroyu svogo portreta Nosyachi cej medaljon u prisutnosti Anni Dzhejn pochala vidkrivati ta zakrivati jogo U vidpovid Anna zirvala medaljon iz shiyi Dzhejn iz takoyu siloyu sho yiyi palci zakrovotochili Piznishe togo zh misyacya korol vpav z konya na turniri ta znepritomniv na dvi godini trivozhnij vipadok yakij na dumku Anni prizviv do yiyi vikidnya yakij stavsya cherez p yat dniv Inshoyu mozhlivoyu prichinoyu vikidnya buv vipadok koli uvijshovshi v kimnatu Anna pobachila Dzhejn Sejmur yaka sidila na kolinah u Genriha i rozlyutilasya Yakoyu b ne bula prichina u den koli Katerinu Aragonsku pohovali v abatstvi Piterboro v Anni stavsya vikiden za slovami imperskogo posla Yustasa Shapuyi pislya blizko troh z polovinoyu misyaciv vagintosti yaka zdavalosya nesla v sobi ditinu cholovichoyi stati Shapyuyi prokomentuvav Vona vtratila svogo ryativnika Na dumku Shapyuyi cya vtrata stala pochatkom kincya korolivskogo shlyubu Vrahovuyuchi vidchajdushne bazhannya Genriha mati sina vagitnosti Anni viklikali velikij interes Majk Eshli pripustiv sho u Anni bulo dvoye mertvonarodzhenih ditej pislya narodzhennya Yelizaveti i do vikidnya yakij stavsya v 1536 roci Ginekolog Dzhon Dyuherst doslidiv ci dvi vagitnosti u period vid narodzhennya Yelizaveti u veresni 1533 roku ta seriyu vikidniv sho vidbulisya pislya nogo vklyuchayuchi vikiden ditini cholovichoyi stati na majzhe chotirimisyachnomu termini vagitnosti v sichni 1536 roku i pripuskaye sho zamist seriyi vikidniv u Anni bula hibna vagitnist stan yakij vinikaye u zhinok yaki vidchajdushno pragnut dovesti svoyu fertilnist Koli Anna ogovtalasya pislya vikidnya Genrih zayaviv sho jogo spokusili odruzhitisya za dopomogoyu sortileges francuzkij termin yakij oznachaye abo obman abo zaklinannya Jogo nova favoritka Dzhejn Sejmur bula shvidko pereselena v korolivski pokoyi v Grinvichi brat Dzhejn Edvard i jogo druzhina z mirkuvan pristojnosti pereyihali razom z neyu Pislya cogo brat Anni Dzhordzh Bolejn otrimav vidmovu v prestizhnij nagorodi Ordena Pidv yazki natomist yiyi otrimav ser Nikolas Ker yu Zvinuvachennya v podruzhnij i derzhavnij zradi ta incesti Tomas Kromvel kolishnij soyuznik Anni z yakim vona konfliktuvala cherez zovnishnyu politiku ta pererozpodil cerkovnih bagatstv portretGansa Golbejna Molodshogo bl 1532 Biograf Anni Erik Ajvz vvazhaye sho yiyi padinnya ta strata buli v pershu chergu organizovani yiyi kolishnim soyuznikom Kromvelem Rozmovi mizh Shapuyi ta Kromvelem pokazuyut sho Kromvel ye iniciatorom zmovi z usunennya Anni dokazi cogo mozhna pobachiti v Ispanskij hronici ta v listah napisanih Shapuyi do Karla V Anna sperechalasya z Kromvelem shodo pererozpodilu cerkovnih dohodiv i zovnishnoyi politiki Vona vistupala za te shob dohodi rozpodilyalisya na blagodijni ta osvitni ustanovi a takozh vistupala za francuzkij soyuz Kromvel viddavav perevagu imperskomu alyansu i napolyagav na zapovnenni visnazhenoyi skarbnici korolya Z cih prichin pripuskaye Ajvz Anna Bolejn stala golovnoyu zagrozoyu dlya Tomasa Kromvelya Biograf Kromvelya Dzhon Shofild z inshogo boku stverdzhuye sho mizh Annoyu ta Kromvelem ne isnuvalo borotbi za vladu i sho ni slidu ne bulo viyavleno shodo zmovi Kromvelya proti Anni Kromvel vtyagnuvsya v korolivsku podruzhnyu dramu lishe todi koli Genrih nakazav jomu vzyati uchast u spravi Kromvel ne vigaduvav zvinuvachen u podruzhnij zradi hocha vin ta inshi chinovniki vikoristovuvali yih dlya pidtverdzhennya spravi Genriha proti Anni Varnike sumnivayetsya chi mig Kromvel manipulyuvati korolem u takomu pitanni Taka smiliva sproba Kromvelya vrahovuyuchi obmezheni dokazi mogla nesti rizik dlya jogo posadi navit dlya jogo zhittya Sam Genrih vidav vazhlivi vkazivki jogo zh chinovniki vklyuchayuchi Kromvelya lishe vikonali yih Za suchasnimi standartami rezultatom stala yuridichna parodiya odnak pravila togo chasu ne buli zmineni dlya togo shob zabezpechiti zasudzhennya ne bulo potrebi vtruchatisya v pravila yaki garantuvali bazhanij rezultat oskilki zakon u toj chas buv dvigunom derzhavi a ne mehanizmom spravedlivosti Blizhche do kincya kvitnya flamandskogo muzikanta na sluzhbi Anni na im ya Mark Smiton bulo zaareshtovano Spochatku vin zaperechuvav sho buv kohancem korolevi ale piznishe ziznavsya mozhlivo pislya tortur abo obicyanki svobodi Inshij pridvornij ser Genri Norris buv zaareshtovanij 1 travnya ale buduchi aristokratom ne mig buti piddanij torturam Do areshtu korol stavivsya do Norrisa dobrozichlivo zaproponuvavshi jomu vlasnogo konya shob vin mig vikoristovuvati jogo na pershotravnevih svyatah Zdayetsya jmovirnim sho pid chas urochistostej korolya bulo povidomleno pro ziznannya Smitona i nezabarom pislya cogo za jogo nakazom bulo zaareshtovano jmovirnih zmovnikiv Norris zaperechuvav svoyu provinu i klyavsya sho koroleva Anna nevinna odnim iz najbilsh zgubnih dokaziv proti Norrisa bula vipadkovo pidsluhana rozmova z Annoyu naprikinci kvitnya de vona zvinuvatila jogo v tomu sho vin chasto prihodiv do yiyi kimnat ne dlya togo shob zalicyatisya do yiyi frejlini Medzh Shelton a do yiyi samoyi Sera Frensisa Vestona zaareshtuvali cherez dva dni za tim zhe zvinuvachennyam yak i sera Vilyama Breretona konyuha z Tayemnoyi palati korolya Ser Tomas Vayatt poet i drug Bolejniv yakij nibito buv zakohanij u Annu do yiyi shlyubu z korolem takozh buv uv yaznenij za tim samim zvinuvachennyam ale piznishe buv zvilnenij shvidshe za vse cherez druzhbu jogo abo jogo sim yi z Kromvelem Sera Richarda Pejdzha takozh zvinuvatili v intimnih stosunkah z korolevoyu ale vin buv vipravdanij za vsima zvinuvachennyami pislya togo yak podalshe rozsliduvannya ne zmoglo vstanoviti jogo prichetnist do Anni Ostannim obvinuvachenim buv ridnij brat korolevi Anni Dzhordzh Bolejn zaareshtovanij za zvinuvachennyam v incesti ta derzhavnij zradi Jogo zvinuvachuvali u dvoh incidentah incestu u listopadi 1535 roku v Vajtgolli ta nastupnogo misyacya v Eltemi 2 travnya 1536 roku Anna bula zaareshtovana i dostavlena v Londonskij Tauer na barzhi Za slovami istorika ta avtora Zhittya ta smerti Anni Bolejn Erika Ajvza jmovirno sho Anna uvijshla cherez Pridvorni vorota Bajvardskoyi vezhi a ne cherez Vorota zradnikiv U Taueri vona znepritomnila vimagayuchi povidomiti misceznahodzhennya svogo batka ta solodkogo brodera a takozh zvinuvachennya proti neyi U listi yakij vvazhayetsya yiyi ostannim napisanim do Genriha datovanomu 6 travnya vona napisala Cer Nevdovolennya Vashoyi svitlosti ta moye uv yaznennya dlya mene taki divni rechi yak te sho pisati chi sho vipravdovuvati ya vzagali ne znayu Todi yak Vi posilayete do mene bazhayuchi ziznatisya v pravdi j takim chinom otrimati Vashu prihilnist togo pro yakogo vi znayete yak mogo davnogo viznanogo voroga Shojno ya otrimala vid nogo ce povidomlennya ya pravilno zrozumila vash zmist i yaksho yak Vi kazhete viznannya pravdi spravdi mozhe zabezpechiti moyu bezpeku ya z usiyeyu ohotoyu ta obov yazkom vikonayu Vashu vimogu Ale nehaj Vasha svitlist nikoli ne dumaye sho Vasha bidolashna druzhina koli nebud bude zmushena viznati provinu navit yaksho vona ne mala zhodnoyi dumki pro ce I chesno kazhuchi nikoli princ ne mav druzhini bilsh viddanoyi u vikonanni vsih obov yazkiv i v usij shirij prihilnosti nizh Vi koli nebud znajshli v Anni Bolejn yakim imenem i miscem ya mogla bi zadovolnitisya yakbi Bog i Vasha milist vpodobala Takozh ya zhodnogo razu ne zabuvala pro sebe v moyemu pidnesenni chi u povedinci yak korolevi ale ya zavzhdi shukala takih zmin yaki ya zaraz znajshla oskilki moya perevaga ne maye nadijnishoyi osnovi nizh fantaziya Vashoyi svitlosti najmensha zmina yaku ya znala bula pridatnoyu ta dostatnoyu shob privernuti cyu fantaziyu do yakogos inshogo ob yekta Vi obrali mene z nizkogo stanu shob buti vashoyu korolevoyu ta suputniceyu daleko poza mezhami moyeyi pusteli chi bazhannya Yaksho Vi viznali mene gidnoyu takoyi chesti to dobre Vasha miloste nehaj zhodna legka fantaziya chi pogana rada moyih vorogiv ne vidklikayut vid mene Vashoyi korolivskoyi milosti a takozh nehaj cya plyama cya negidna plyama nevirnogo sercya do Vashoyi milosti nikoli ne kine taku merzennu plyamu na Vashu najvidpovidalnishu druzhinu ta nemovlya princesu vashu donku Viprobujte mene dobrij korolyu ale dajte meni zakonnij sud i nehaj moyi zaklyati vorogi ne sidyat moyimi obvinuvachami ta suddyami tak dajte meni vidkritij sud bo moya pravda ne boyitsya vidkritogo polum ya todi Vi pobachite sho moya nevinnist bude znyata Vashi pidozri ta sovist zadovoleni ganba ta naklep svitu pripineno abo moya provina bude vidkrito ogoloshena Shob use sho Bog chi Vi virishite shodo mene Vasha milist mozhe buti zvilnena vid vidkritogo osudu a moya provina nastilki zakonno dovedena Vasha milist vilna yak pered Bogom tak i pered lyudmi ne lishe vikonati gidne pokarannya nadi mnoyu yak nezakonnoyu druzhinoyu ale sliduvati Vashij prihilnosti yaka vzhe zupinilasya na cij storoni zaradi yakoyi ya teper taka yakoyu ye chiye im ya ya vishe pisala Vasha svitlist ne ignoruyuchi moyu pidozru v comu Ale yaksho Vi vzhe viznachilisya shodo mene i sho ne tilki moya smert ale j ganebnij naklep povinni prinesti Vam nasolodu Vashim bazhanim shastyam todi ya proshu Boga shob Vin prostiv Vash velikij grih u nomu a takozh moyih vorogiv znaryaddya jogo i shob Vin ne zaklikav Vas do suvoroyi vidpovidalnosti za Vashu nekorolivsku ta zhorstoku povedinku zi mnoyu na jogo zagalnomu sudi de nezabarom mayemo z yavitisya i Vi i ya i shodo chiyeyi dumki ya ne sumnivayusya sho b svit ne dumav pro mene moya nevinnist bude vidkrito vidoma ta dostatno dovedena Moye ostannye i yedine prohannya polyagatime v tomu shob ya mogla nesti lishe tyagar nevdovolennya Vashoyi svitlosti i shob ce ne torknulosya nevinnih dush tih bidnih dzhentlmeniv yaki yak ya rozumiyu takozh perebuvayut u tyazhkomu uv yaznenni cherez mene Yaksho koli nebud ya znajshla prihilnist u Vashih ochah yaksho koli nebud im ya Anni Bolejn bulo priyemnim dlya Vashih vuh todi dozvolte meni otrimati ce prohannya i ya pidu shob dali turbuvati Vashu svitlist z moyimi shirimi molitvami do Trijci shob Vasha milist bula pid Yiyi opikoyu ta keruvala Vami v usih Vashih diyah Z moyeyi sumnoyi v yaznici v Taueri cogo shostogo travnya Vasha najviddanisha i zavzhdi virna druzhina Anna Bolejn Chotiroh obvinuvachenih sudili u Vestminsteri 12 travnya 1536 roku Veston Brereton i Norris publichno zayavili pro svoyu nevinuvatist i lishe Smiton pidtrimav Koronu viznavshi sebe vinnim Cherez tri dni Annu ta Dzhordzha Bolejn sudili okremo v Londonskomu Taueri pered sudom iz 27 odnolitkiv Yiyi zvinuvachuvali v podruzhnij ta derzhavnij zradi a takozh incesti Vidpovidno do Zakonu pro derzhavnu zradu Eduarda III podruzhnya zrada z boku korolevi bula formoyu derzhavnoyi zradi cherez naslidki dlya uspadkuvannya prestolu za yaku pokarannyam bulo povishennya roztyaguvannya ta chetvertuvannya dlya cholovika ta spalennya zhivcem dlya zhinki ale zvinuvachennya i osoblivo zvinuvachennya v krovozmishanni takozh buli spryamovani na te shob postaviti pid sumniv yiyi moralni yakosti Insha forma zradi yaku yij inkriminuvali polyagala v pidgotovci zamahu na korolya z yiyi kohancyami shob piznishe vona mogla vijti zamizh za Genri Norrisa Kolishnij narechenij Anni Genri Persi 6 j graf Nortumberlend buv chlenom zhuri yake odnogolosno viznalo Annu vinnoyu Koli virok buv ogoloshenij vin znepritomniv i jogo dovelosya vinesti iz zali sudu 17 travnya Tomas Kranmer ogolosiv shlyub Anni z Genri nedijsnim Ostanni godini Anna Bolejn u Londonskomu Taueri Eduard Sibo Obvinuvachenih viznali vinnimi ta zasudili do strati Dzhordzha Bolejna ta inshih obvinuvachenih bulo stracheno 17 travnya 1536 roku Vilyam Kingston konnetabl Tauera povidomiv sho Anna viglyadala duzhe shaslivoyu ta gotovoyu zakinchiti zhittya Genrih zaminiv virok Anni zi spalennya na obezgolovlennya i zamist togo shob vidrubati golovu korolevi zvichajnoyu sokiroyu vin priviz dosvidchenogo fehtuvalnika z Sent Omera u Franciyi shob vikonati stratu za dopomogoyu mecha Vvazhalosya sho anonimnij rukopis poemi O Death Rock Me Sleep O smerte daj meni zasnuti yakij potrapiv u volodinnya plidnogo pismennika XVIII stolittya Dzhona Gokinsa i yakij zaraz znahoditsya v Britanskomu muzeyi nalezhit do chasiv Genriha VIII Na osnovi ciyeyi slabkoyi peredumovi Gokins pripustiv sho pismenniceyu duzhe imovirno bula Anna Bolejn yaka pisala yiyi pislya zasudzhennya Oskvernene im ya moye podibnij lyament takozh pripisuyetsya Anni Za slovami biografa Ajvza Anna ne mogla stvoriti zhodnih podibnih zapisiv perebuvayuchi pid pilnoyu uvagoyu dam yaki naglyadali za neyu v Taueri Meri Dzhojner z Korolivskoyi muzichnoyi asociaciyi vivchila dokumenti i dijshla visnovku sho atribuciya hoch i poshirena ye ne bilshe nizh nejmovirnoyu legendoyu Vranci 19 travnya Kingston napisav Sogodni vranci vona poslala za mnoyu shob ya mig buti z neyu v toj chas koli vona prijme dobrogo Gospoda sho ya mayu pochuti yak vona govorit shob zavzhdi bulo yasno sho vona torkayetsya yiyi nevinnosti Napisavshi ce vona poslala po mene a koli ya prijshov skazala Mister Kingston ya chula sho ya pomru ne ranishe poludnya tomu meni duzhe shkoda bo ya vvazhala sho vzhe pomerla v cej chas i sho mij bil minuv Ya skazav yij sho ne malo buti bolyache cogo bulo malo A potim vona skazala Ya chula sho kat duzhe dobrij i sho v mene malenka shiya a potim obhopila shiyu rukami shiro zasmiyavshis Ya bachiv bagatoh strachenih cholovikiv a takozh zhinok i voni buli u velikomu gori i naskilki meni vidomo cya zhinka duzhe radila smerti Ser yiyi mishanin buv postijno z neyu i tak bulo z drugoyi godini pislya pivnochi Nezadovgo do svitanku vona poklikala Kingstona shob posluhati z neyu mesu i prisyagnulasya v jogo prisutnosti na vichne spasinnya svoyeyi dushi na Svyatih Tayinstvah sho nikoli ne bula nevirnoyu korolyu Cyu klyatvu vona ritualno povtorila bezposeredno pered i pislya prijnyattya tayinstva Svyatogo Prichastya Vranci v p yatnicyu 19 travnya Annu vidveli na eshafot vstanovlenij na pivnichnij storoni Biloyi vezhi Na nij bula chervona spidnicya pid vilnoyu temno siroyu sukneyu z shtofa ozdoblenoyu hutrom i mantiyeyu z gornostaya U suprovodi dvoh sluzhnic Anna zrobila ostannyu progulyanku vid Budinku korolevi do eshafotu demonstruyuchi diyavolskij duh i viglyadala takoyu veseloyu nibi vona ne zbiralasya pomirati Anna pidnyalasya na eshafot i zvernulasya do natovpu z korotkoyu promovoyu Lyudi dobri hristiyani ya prijshla syudi shob pomerti bo iz zakonom i za zakonom ya zasudzhena do smerti i tomu ya nichogo ne budu govoriti proti cogo Ya prijshla syudi ani shob kogos zvinuvachuvati ani govoriti pro te u chomu mene zvinuvachuyut i zasudzhuyut do smerti ale ya molyusya shob Bog vryatuvav korolya i poslav jomu dovge caryuvannya nad vami bo korol zavzhdi buv nizhnishim i miloserdnishim i dlya mene vin zavzhdi buv dobrim nizhnim i suverennim lordom I yaksho htos bude vtruchatisya v moyu spravu ya vimagayu shob vin sudiv najkrashogo I tomu ya proshayusya zi svitom i z vami vsima i ya shiro bazhayu shob vi vsi molilisya za mene Gospodi pomiluj mene Bogu viddayu dushu moyu Vvazhayetsya sho Anna unikala kritiki Genriha shob vryatuvati Yelizavetu ta yiyi sim yu vid podalshih naslidkiv ale navit pid takim silnim tiskom Anna ne ziznalasya v provini a navit tonko natyakala na svoyu nevinuvatist u svoyemu zvernenni do tih hto mig vtrutitisya v moyu spravu Smert i pohovannya Tomas Kranmer yakij buv yedinim prihilnikom Anni v radi Mantiyu z gornostaya znyali Anna znyala golovnij ubir zapravivshi volossya u zachisku Pislya korotkogo proshannya zi svoyimi zaplakanimi damami ta prohannya pro molitvi vona stala navkolishki a odna z yiyi dam zav yazala yij ochi Vona stoyala navkolishkah pryamo u francuzkomu stili obezgolovlyuvannya Yiyi ostannya molitva polyagala v tomu sho vona postijno povtoryuvala Isuse prijmi moyu dushu Gospodi Bozhe zmilujsya nad moyeyu dusheyu Strata skladalasya z odnogo udaru Yiyi svidkom buv Tomas Kromvel pozashlyubnij sin korolya Genri Fic Roj lord mer Londona a takozh oldermeni sherifi ta predstavniki riznih remisnichih gildij Bilshist korolivskoyi radi takozh buli prisutni Povidomlyalosya sho Kranmer yakij buv u Lambetskomu palaci rozplakavsya pislya togo yak skazav Oleksandru Alezu Ta yaka bula korolevoyu Angliyi na zemli sogodni stane korolevoyu na nebi Koli vpershe visunuli zvinuvachennya proti Anni Kranmer visloviv Genrihu svoye zdivuvannya ta perekonannya sho vona ne maye buti vinnoyu Nadgrobna plita Anni Bolejn Kranmer pochuvavsya vrazlivim cherez svoyu blizkist do korolevi v nich pered stratoyu vin ogolosiv shlyub Genriha z Annoyu nedijsnim yak z Katerinoyu do cogo Vin ne robiv serjoznih sprob vryatuvati zhittya Anni hocha deyaki dzherela opisuyut sho vin pidgotuvav yiyi do smerti visluhavshi yiyi ostannyu privatnu spovid u grihah u yakij vona zayavila pro svoyu nevinuvatist pered Bogom U den yiyi smerti tovarish Kranmera znajshov jogo koli toj nestrimno plakav u svoyemu londonskomu sadu skazavshi sho vin upevnenij sho Anna teper pishla na nebesa Potim yiyi pohovali v bezimennij mogili v kaplici Svyatogo Petra ad Vinkula Yiyi skelet bulo identifikovano pid chas remontu kaplici v 1876 roci pid chas pravlinnya korolevi Viktoriyi a mogilu Anni teper mozhno legko znajti za pidpisom na murmurovij pidlozi Viznannya ta spadokNikolas Sander katolickij rekuzant narodzhenij bl 1530 r mav namir skinuti Yelizavetu i vidnoviti katolictvo v Angliyi U svoyij praci De Origine ac Progressu schismatis Anglicani Pidjom i zrostannya anglikanskoyi shizmi opublikovanij u 1585 roci vin buv pershim hto napisav sho Anna mala shist palciv na pravij ruci Oskilki fizichni deformaciyi zazvichaj tlumachilisya yak oznaka zla malojmovirno sho Anna Bolejn privernula b romantichnu uvagu Genriha yakbi voni buli v neyi Pid chas eksgumaciyi v 1876 roci zhodnih anomalij viyavleno ne bulo Yiyi statura bula opisana yak vitonchena priblizno 5 futiv 3 dyujmi 1 60 m kistki kistej i nig vkazuvali na tonki i dobre sformovani ruki i nogi iz zvuzhenimi palcyami i vuzkoyu stopoyu Annu Bolejn opisuvali suchasniki yak rozumnu ta obdarovanu v muzici ta nauci Vona takozh bula volovoyu i gordoyu i chasto svarilasya z Genrihom Biograf Erik Ajvz ocinyuye ochevidni protirichchya v obrazi Anni Nam vona zdayetsya neposlidovnoyu religijnoyu ale agresivnoyu rozvazhlivoyu ale emocijnoyu z legkim dotikom pridvornogo ale micnoyu rukoyu politika ale chi takoyu vona bula chi ce prosto te sho mi namagayemosya pobachiti kriz neprozorist dokaziv Sho stosuyetsya yiyi vnutrishnogo zhittya yaksho ne brati do uvagi vsi materiali dostupni nam mi nikoli ne diznayemosya pravdu I vse zh te sho prihodit do nas cherez stolittya ce vrazhennya pro lyudinu yaka divnim chinom privablyuye lyudej pochatku 21 go stolittya zhinka sama po sobi sprijmayetsya na vlasnih umovah u sviti cholovikiv zhinka yaka vikoristovuvala svoyu osvitu svij stil i svoyu prisutnist shob perevazhiti nedoliki svoyeyi stati ne maye yaskravoyi zovnishnosti ale zavojovuye dvir i korolya shturmom Mabut zreshtoyu blizhcha za vseocinka Tomasa Kromvelya rozum duh i muzhnist Suchasnih portretiv Anni Bolejn ne zbereglosya U 1534 roci yiyi byust buv vidlitij na pam yatnomu medaljoni yakij yak vvazhayut buv vibitij na chest yiyi drugoyi vagitnosti Pislya koronaciyi yiyi donki u roli korolevi Annu vshanovuvali yak muchenicyu ta geroyinyu anglijskoyi Reformaciyi zokrema cherez tvori Dzhona Foksa yakij stverdzhuvav sho Anna vryatuvala Angliyu vid zla Rimskogo katolicizmu i sho Bog dav dokazi yiyi nevinuvatosti i chesnoti perekonavshis sho yiyi dochka Yelizaveta I zijshla na tron Prikladom pryamogo vplivu Anni na reformovanu cerkvu ye te sho Oleksandr Ales opisuvav korolevi Yelizaveti yak yevangelskih yepiskopiv yakih vasha svyata mati priznachila z pomizh tih uchenih yaki viddavali perevagu chistishij doktrini Protyagom stolit Anna nadihala chi zgaduvalasya v chislennih misteckih i kulturnih tvorah V rezultati vona zalishilasya v zagalnij pam yati i bula nazvana najvplivovishoyu ta najvazhlivishoyu korolevoyu konsortom yaku koli nebud mala Angliya TituliGerb Anni Yiyi Velichnist Koroleva Angliyi 1536 1537 Zovnishnij viglyad i portretiKopiya vtrachenogo originalu v Nacionalnij portretnij galereyi London Portret Nidda Holla Narazi nevidomo hto na nomu zobrazhenij chi Bolejn chi htos inshij Eskiz na yakomu napisane im ya Anni Zovnishnist Anni bagato obgovoryuvalasya istorikami oskilki vsi yiyi portreti buli znisheni za nakazom Genriha VIII yakij hotiv vikresliti yiyi z istoriyi Bagato zberezhenih yiyi zobrazhen mozhut buti kopiyami vtrachenogo originalu yakij ochevidno isnuvav azh do 1773 roku Odne z nebagatoh suchasnih obraziv Anni bulo zobrazheno na medali pid nazvoyu Medal Musta Happi yaka bula vikarbuvana v 1536 roci jmovirno na chest svyatkuvati yiyi vagitnosti yaka stalasya priblizno v toj chas Inshim mozhlivim portretom Anni buv sekretnij medaljon yakim volodila yiyi donka Yelizaveta I i yakij buv znyatij z odnogo z yiyi palciv pislya yiyi smerti v 1603 roci Inshij mozhlivij portret Anni buv viyavlenij u 2015 roci hudozhnikom Niddom Hollom Deyaki vcheni vvazhayut sho na nomu zobrazhena Anna tomu sho vin bilshe nagaduye medal 1536 roku nizh bud yake inshe zobrazhennya Odnak inshi vvazhayut sho naspravdi ce portret yiyi nastupnici Dzhejn Sejmur Eskizi Golbejna Odin iz eskiziv Golabejna na yakomu skorishe za vse zobrazhena Anna Gans Golbejn spochatku namalyuvav portret Anni a takozh zrobiv eskiz za yiyi zhittya Istoriki ta lyudi yaki znali yiyi zberegli dva nacherki Anni Bilshist vchenih vvazhayut sho Anna ne mozhe buti odniyeyu z dvoh oskilki portreti ne shozhi odin na odnogo todi yak inshi vvazhayut sho voni dijsno pokazuyut odnu j tu samu zhinku ale v odnomu etyudi vona vagitna a v inshomu ni Yiyi vvazhali genialnoyu charivnoyu energijnoyu elegantnoyu vidvertoyu ta vitonchenoyu z gostrim rozumom i zhvavoyu samovpevnenoyu ta pristrasnoyu osobististyu U molodi roki Annu zobrazhuvali miloyu ta zhittyeradisnoyu yaka nasolodzhuvalasya igrami v karti ta kosti pittyam vina francuzkoyu kuhneyu flirtom azartnimi igrami plitkami ta garnimi zhartami Vona zahoplyuvalasya strilboyu z luka sokolinim polyuvannyam a inodi i groyu v miski Takozh u neyi buv gostrij yazik i zhahliva vdacha Anna spravlyala silne vrazhennya na tih hto yiyi zustrichav hocha dumki shodo yiyi privablivosti rozhodilisya Venecianec Marino Sanuto yakij pisav shodenniki pobachivshi Annu pid chas zustrichi Genriha VIII z Franciskom I u Kale v zhovtni 1532 roku opisav yiyi yak ne odnu z najkrasivishih zhinok u sviti vona serednogo zrostu smaglyava maye dovgu shiyu shirokij rot zhivit malo pidnyatij ochi chorni ta garni Sajmon Grine napisav Martinu Buceru u veresni 1531 roku sho Anna bula molodoyu garnoyu na viglyad i z oblichchyam dosit temnogo koloru Lanselot de Karle nazvav yiyi krasuneyu z elegantnoyu figuroyu a venecianec u Parizhi v 1528 roci takozh povidomiv sho vona bula krasivoyu Najvplivovishij opis Anni ale j najmensh nadijnij buv napisanij katolickim propagandistom i polemistom Nikolasom Sanderom u 1586 roci cherez pivstolittya pislya smerti Anni Anna Bolejn bula dosit visokoyi staturi z chornim volossyam i ovalnim oblichchyam iz zhovtuvatim vidtinkom nibi hvorim na zhovtyanicyu Kazhut u neyi pid verhnoyu guboyu vistupav zub a na pravij ruci shist palciv Pid pidboriddyam buv velikij zhirovik i tomu shob prihovati jogo potvornist vona odyagla visoku suknyu sho zakrivala gorlo Vona mala garnij viglyad z garnim rotom Oskilki Sander vvazhav Annu vidpovidalnoyu za vidmovu Genriha VIII vid katolickoyi cerkvi vin pragnuv demonizuvati yiyi Opis Sandera spriyav tomu sho Ajvz nazivaye legendoyu pro chudovisko Annu Bolejn Hocha jogo dani buli vigadanimi voni stali osnovoyu dlya zgadok pro zovnishnist Anni navit u deyakih suchasnih pidruchnikah Vira i duhovnistCherez rannye znajomstvo Anni z pridvornim zhittyam vona mala silnij vpliv svogo otochennya protyagom bilshoyi chastini svogo zhittya Spochatku ce buli perevazhno zhinki yaki zajmalisya mistectvom istoriyeyu ta religiyeyu Erik Ajvz opisav zhinok navkolo Anni yak zhinok aristokratok yaki shukayut duhovnogo zadovolennya Sered nih koroleva Klavdiya chlenom dvoru yakoyi bula Anna i Margarita Navarrska yaka bula vidomoyu postattyu epohi Vidrodzhennya ta dotrimuvalasya silnih religijnih poglyadiv yaki vona vislovlyuvala cherez poeziyu Ci zhinki razom iz najblizhchimi rodichami Anni takimi yak yiyi batko mogli mati velikij vpliv na osobistu viru samoyi Anni Dosvid Anni u Franciyi zrobiv yiyi viddanoyu hristiyankoyu v novij tradiciyi gumanizmu epohi Vidrodzhennya Anna trohi znala latin i otrimavshi osvitu pri francuzkomu dvori zaznala vplivu yevangelskogo riznovidu francuzkogo gumanizmu yakij sponukav yiyi vidstoyuvati narodnu movu Bibliyi Piznishe vona dotrimuvalasya reformistskoyi poziciyi zgidno z yakoyu papstvo maye rujnivnij vpliv na hristiyanstvo ale yiyi konservativni tendenciyi mozhna bulo pobachiti v yiyi viddanosti Divi Mariyi Yevropejska osvita Anni zakinchilasya v 1521 roci koli yiyi batko viklikav yiyi nazad do Angliyi Vona vidplivla z Kale v sichni 1522 roku She odin klyuch do osobistoyi viri Anni mozhna znajti v yiyi chasoslovi v yakomu vona napisala le temps viendra prijde chas Poruch iz cim napisom vona namalyuvala armilyarnu sferu emblemu yaku takozh vikoristovuvala yiyi donka Yelizaveta sho simvolizuye spoglyadannya nebesnoyi mudrosti Dzhon Foks martirolog vklyuchiv Annu u svoyu knigu Kniga muchenikiv Foksa stverdzhuyuchi sho vona bula dobroyu zhinkoyu yaka mala shiru viru ta doviru do svogo Boga Foks takozh vvazhav sho oznakoyu dobrosovisnosti Anni bulo Bozhe blagoslovennya yiyi donki Yelizaveti I i te sho Bog dozvoliv Yelizaveti procvitati yak korolevi LegendiProtyagom stolit isnuvalo bagato legend ta istorij pro Annu Bolejn Odna z nih polyagaye v tomu sho yiyi tayemno pohovali v cerkvi Salle v Norfolku pid chornoyu plitoyu bilya grobnic yiyi predkiv Kazhut sho yiyi tilo spochivalo v cerkvi Esseksa pid chas podorozhi do Norfolka Insha yiyi serce na yiyi prohannya bulo pohovano v cerkvi Ervarton Saffolk yiyi dyadkom serom Filipom Parkerom U 18 mu stolitti na Siciliyi zhiteli sela Nikolozi virili sho Anna Bolejn za te sho zrobila Genriha VIII yeretikom bula zasudzhena do vichnogo gorinnya vseredini gori Etna Cyu legendu chasto rozpovidali inozemnim mandrivnikam Kilka lyudej stverdzhuvali sho bachili privid Anni v zamku Hever Blikling Holl Cerkvi Salle Londonskomu Taueri ta Marvell Holli Odnu z rozpovidej pro yiyi vidome sposterezhennya nadav doslidnik paranormalnih yavish Gans Holcer U 1864 roci kapitan piznishe general major Dzh D Dundas z 60 go strileckogo polku buv rozkvartirovanij u Londonskomu Taueri Divlyachis u vikno svoyeyi kameri vin pomitiv vnizu na podvir yi navproti kameri de bula uv yaznena Anna ohoroncya yakij povodivsya divno Vin kidav viklik chomus sho dlya Dandasa viglyadalo yak bila zhinocha figura sho kovzaye do soldata Ohoronec prorvavsya cherez formu bagnetom a potim znepritomniv Sho cikavo lishe svidchennya kapitana ta pidtverdzhennya na vijskovomu sudi vryatuvali ohoroncya vid trivalogo uv yaznennya za te sho vin znepritomniv pid chas cherguvannya DitiUsogo protyagom shlyubu z Genrihom VIII Anna bula vagitna chotiri razi 1 Yelizaveta I nar 7 veresnya 1533 24 bereznya 1603 koroleva Angliyi ta Irlandiyi mizh 1558 ta 1603 rokami Za chas yiyi pravlinnya osoblivo zavdyaki peremozi nad Ispanskoyu Armadoyu Angliya peretvorilasya z drugoryadnoyi derzhavi na periferiyi Yevropi na volodarku morskih prostoriv Vvazhayetsya nacionalnoyu geroyineyu Angliyi 2 Sin nar 24 grudnya 1534 narodivsya mertvim 3 Sin 1535 vikiden 4 Vikiden nar 29 sichnya 1536 stavsya na tretomu z polovinoyu misyaci vagitnosti 1 Yelizaveta I 1533 1603 KinoobraziGenni Porten u filmi Anna Bolejn 1920 Merl Oberon u filmi Privatne zhittya Genriha VIII 1933 Zhenev yeva B yuzhold u filmi Anna na tisyachu dniv 1969 Doroti Tutin u seriali Shist druzhin Genriha VIII 1970 Sharlotta Rempling u filmi Genrih VIII ta jogo shist druzhin 1972 Gelena Bonem Karter u seriali Genrih VIII 2003 Natali Dormer u seriali Tyudori 2007 2009 Natali Portman u filmi She odna z rodu Bolejn 2008 Alis Nouks u seriali Ispanska princesa 2019 2020 Dzhodi Torner Smit u seriali Anna Bolejn 2021 Emi Dzhejms Kelli u seriali Seks krov monarhiya 2022 PrimitkiBenger 1885 Memoirs of the life of Anne Boleyn Queen of Henry VIII LiteraturaVikicitati mistyat vislovlyuvannya vid abo pro Anna Bolejn Vikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Anna Bolejn angl Bernard G W 2011 Anne Boleyn Fatal Attractions New Haven London Yale University Press ISBN 978 0 300 17089 4 Ives Eric 2005 The Life and Death of Anne Boleyn The Most Happy Maldon Oxford Blackwell Publishing ISBN 9781405134637 Schmid Susan Walters March 2011 Anne Boleyn and Henry VIII 14 serpnya 2014 u Wayback Machine History Review 69 7 11 Starkey David Six Wives The Queens of Henry VIII 2003 ISBN 0 06 000550 5 Poperednicya Katerina Aragonska Koroleva Angliyi 1533 1536 Nastupnicya Dzhejn Sejmur