Подоляни — етнографічна група українців, населення Поділля. Поділля було відоме в літописах як Пониззя. Поділля належало до руських князів і народ його були руси, (однина — русин), пізніше до Галицького князівства і Галицько-Волинської держави. У XIV—XV століттях на цих територіях існувало Подільське князівство, ще пізніше Поділля ввійшло в історію як Подільська земля, Подільське воєводство та Подільська губернія. Територія Поділля простягалася від Покуття до Чорного моря. Від Дністра до впадіння річки Бугу в Дніпро (по сучасне місто Очаків). Столицею Поділля був Кам'янець-Подільський. Вирізняли також Західне Поділля та Східне Поділля (Брацлавщина), або також власне Поділля, Побожжя, Побережжя, Надзбруччя, Опілля, Тернопілля. Головними містами Поділля були: Бакота, Теребовля, Калюс, Звенигород, Брацлав, Бар, Смотрич, а пізніше: Заліщики, Чортків, Кам'янець-Подільський, Хмельницький, Тернопіль, Вінниця.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemcwTHlWRU1DVTVSaVZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDTkNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ1FpVkVNU1U0UmlWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ09GOHhPRFF4TG1wd1p5OHlOVEJ3ZUMwbFJEQWxPVVlsUkRBbFFrVWxSREFsUWpRbFJEQWxRa1VsUkRBbFFrSWxSREVsT0VZbFJEQWxRa1FsUkRBbFFqaGZNVGcwTVM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Матеріальна культура
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelV5TDFWcmNtRnBibWxoYm5OZmIyWmZVRzlrYjJ4cFlTNXFjR2N2TWpBd2NIZ3RWV3R5WVdsdWFXRnVjMTl2Wmw5UWIyUnZiR2xoTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Житло
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekkxTDA5MlpXNWZhVzVmVUc5a2IyeHBZVjl5WldkcGIyNGxNa05mVld0eVlXbHVaUzVxY0djdk1qQXdjSGd0VDNabGJsOXBibDlRYjJSdmJHbGhYM0psWjJsdmJpVXlRMTlWYTNKaGFXNWxMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Кожне обійстя (оселя) було оточене валом на 2-3 лікті або деякі оточували ровом і кругом обсаджували вербами, саме чим подільські села відрізнялися від інших. Села на Поділлі були великі, кожне мало по 200 осель і по кілька тисяч мешканців. Дороги були широкими. Кожне обійстя мало браму (ворота).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMll5TDAxMWMyVjFiVjl2Wmw5R2IyeHJYMEZ5WTJocGRHVmpkSFZ5WlY5aGJtUmZSWFJvYm05bmNtRndhSGxmYVc1ZlVIbHliMmhwZGw4dFgyOXNaRjlvYjNWelpWOHRYekkwTkRndWFuQm5Mek13TUhCNExVMTFjMlYxYlY5dlpsOUdiMnhyWDBGeVkyaHBkR1ZqZEhWeVpWOWhibVJmUlhSb2JtOW5jbUZ3YUhsZmFXNWZVSGx5YjJocGRsOHRYMjlzWkY5b2IzVnpaVjh0WHpJME5EZ3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
- Подільська хата трьохчастинна, переділена сіньми. Подільські хати були глиняними, дерево використовувалося тільки як основа, в яку закладали глиняні вальки. Подільські хати білили тільки з лицевої сторони і з одного причілка. Дві інші сторони обмащували червоною глиною і тільки як рамку обводили стіни широкими білими смугами. Лицьові вікна обводили кольоровою глиною, а вікно ззаду білою. Призьбу обмащували червоною глиною. Вікна і двері оздоблювалися гірляндами, між вікнами розписували вінками або букетами. Часто були розписані також господарські приміщення: курник, пивниця. Малюнки виконувались кольоровою глиною, вапном і сажею.
Усередині хата була також розписана. Особливо піч, комин, груба заповнювалися розписною мозаїкою. Розписані були також стіни: в вигляді окремих композицій, фриз або повністю. Рідше розписували стелю у вигляді вінків близько «покуття». Також рідше розписувалася підлога в вигляді пересічених ліній. Багато розписувалися стіни в сінях. Розписи менше були властиві північному Поділлю (Меджибіж). Розписи поновлювалися кожний рік до Великодня. В геометричних візерунках були основними хрест, зірка, серед рослинних: хміль, барвінок, виноград. Найулюбленішими сюжетами були візерунки з дуба, клена, барвінку, хмелю і особливо винограду. Виноград широко використовувався в мотивах церкви. Тварини були менш популярними в розписі, в основному це були півні, пави, галки, коні. На стіні були поміщені інколи ті ж самі узори, що й на подільських писанках. Подільські хати були прикрашені килимами, інколи над ліжком де мав бути килим, розписували «килим».
Хати були покриті соломою у багатших сніпками. Та поздовжня сторона хати, в якій проживали, виходила на південь, а бічна на схід. Глиняний посуд на Поділлі був подібний до грецького.
Хати на Поділлі були більшими і просторішими, ніж на Наддніпрянщині. Традиційно цьому регіону притаманне трикамерне житло з дома житловими приміщеннями, часто прибудовувався ванькир. Подільська хата мала стале планування — хата — сіни — хата. Могла добудовуватись комора, але більшість селян ставили її окремим приміщенням у господарському дворі.
Церковна архітектура
Церква стояла найчастіше посередині села. Церкви своєю архітектурою нагадували візантійські церкви. Були збудовані в формі подовженого хреста. Церква мала три бані (куполи), посередині була вища, дві крайні нижчі, покриті ґонтом. Багатші церкви мали червоний дах. Хрести на церквах були залізні. Церква всередині була поділена також на три відділи, жінки стояли в першому, при вході. Подільські церкви нагадують візантійські, які пристосовані під будову з дерева. Складаються вони з трьох зрубів поставлених з заходу на схід. Центральна частина була вища і більша. Таким чином церква була трьохчастинною і трибанною. Дзвіниця була квадратною. Цей основний тип подільської церкви деколи доповняли ще двома зрубами з півдня і півночі. Бані на церквах були восьмигранні. Подільські церкви були обшиті поздовжніми дошками і перекриті ґонтом.
-
- Калагарівка. Церква 1784 р.
- Церква, перенесена у Музей народної архітектури та побуту України, з c. Зелене (Гусятинський район)
- Іоанобогословська церква 1744 року, з села Скорики, Підволочиський район, Тернопільська область.
- Церква Іоана Богослова (c. Бернашівка, 1767 р.)
- Миколаївська церква 1746 р. Вінниця.
-
-
- Успенська церква в Дашківцях, 1768
- Дерев'яна церква в Немії (Могилів-Подільський район Вінницької області)
- Лозова, Шаргородський район
Одяг
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek13TDFCdlpHOXNhV0Z1Y3k0eFh5VkVNQ1U1UmlWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ05DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNRaVZFTVNVNFJpVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNPRjh4T0RnMkxtcHdaeTh5TWpCd2VDMVFiMlJ2YkdsaGJuTXVNVjhsUkRBbE9VWWxSREFsUWtVbFJEQWxRalFsUkRBbFFrVWxSREFsUWtJbFJERWxPRVlsUkRBbFFrUWxSREFsUWpoZk1UZzROaTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Жіночий стрій
Жіноче вбрання складалося з таких елементів: сорочка, спідниця або плахта, запаска (фартух), пояс або крайка, спідниці в складку, жовті чоботи. Голову жінки пов'язували наміткою, рантухом, які кілька разів складали і обвивали голову під підборіддям, закриваючи чоло, а обидва кінці опускали через плечі до колін. На голові носили каптурі — шапочки розшиті різнокольоровою шерстю. Пізніше почали носити фабричні хустки які зав'язували на потилиці.
Поверх сорочки носили спідницю (димку), поверх якої спереду прив'язувалась довга до кісточок запаска (фартух), зверху пов'язували суконну крайку (пояс). Зверху одягали кафтан до колін, який пов'язували вовняним паском (поясом) червоного кольору в сині (небесні) поздовжні смуги. Богатші одягали зверху білу вовняну камизельку розшиту зверху кольоровими шнурками. Багатші одягали на свята «бекешу» (кожух) з білих баранів, покритий зверху ґранатовим сукном і вишитий. В жіночому одязі своєрідністю відзначалася сорочка вишита чорними або з незначною добавкою темно-червоних ниток. До чорних ниток деколи добавляли срібну або золоту нитку.
У західному Поділлі носили поверх сорочок запаски чорного кольору з поздовжніми ліловими, червоними, зеленими тонкими смужками. У східному Поділлі носили спідниці з нашитими на них шлярами. Корсеток на Поділлі не носили.
- Жінка в сорочці й хустці , селянський одяг Поділля
- Дівчина в «опанчі», селянський одяг Поділля
- Молодиця «опанчі» й «намітці», селянський одяг Поділля
Жіноча зачіска
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkl6TDFCdlpHOXNhV0Z1Y3k0elh5VkVNQ1U1UmlWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ05DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNRaVZFTVNVNFJpVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNPRjh4T0RnMkxtcHdaeTh5TWpCd2VDMVFiMlJ2YkdsaGJuTXVNMThsUkRBbE9VWWxSREFsUWtVbFJEQWxRalFsUkRBbFFrVWxSREFsUWtJbFJERWxPRVlsUkRBbFFrUWxSREFsUWpoZk1UZzROaTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Волосся дівчата заплітали в дві коси ззаду голови та укладали як корону (суч. «кошик»), носили вінки з барвінку, стрічки з кількох барв. Вінки були літом з барвінку та живих квітів, а взимку з барвінку та саморобних квітів, прикрашені пацьорками.
На шиї, багатші господині і дівчата, носили справжні коралі, кількість і довжина яких означала заможність господині, інші носили пацьорки (скляні намиста) різноманітних форм та барв. Волосся подоляни мали кольору льону, очі — блакитні
![]() | Десь тут була Подоляночка | ![]() |
Чоловічий стрій
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkZqTDFCdlpHOXNhV0Z1Y3k1ZkpVUXdKVGxHSlVRd0pVSkZKVVF3SlVJMEpVUXdKVUpGSlVRd0pVSkNKVVF4SlRoR0pVUXdKVUpFSlVRd0pVSTRYekU0T0RZdWFuQm5Mekl5TUhCNExWQnZaRzlzYVdGdWN5NWZKVVF3SlRsR0pVUXdKVUpGSlVRd0pVSTBKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpDSlVReEpUaEdKVVF3SlVKRUpVUXdKVUk0WHpFNE9EWXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Чоловіки взимку носили чорні високі баранячі шапки, влітку низькі солом'яні капелюхи з широкими полями, оздоблені бавовняною червоною або блакитною стрічкою. Бараняча шапка зі споду була з ґранатового сукна. А позаду шапки, де був шов, шапка була оздоблена небесного кольору нашитими «вензелями».
Чоловічі сорочки були тунікоподібні з високим стоячим коміром. Сорочка мала вишиту червоним вузьку смужку. Взимку чоловіки носили кожухи з приталеною спинкою, вишиті кольоровим шовком або кафтани. Молоді парубки носили часом сіряк сивого кольору, довгий по кісточки з відлогою, яка була прикрашена нашивкою в вигляді серця. Сіряки були розшиті червоними шнурками.
Чоботи були без каблуків, халяви мали широкі, вивернуті зверху на ширину долоні. При собі мали кремінь, кресало, люльку. Пояс був шириною з долоню, спереду мав кишені. На поясі висів ножик «козик».
Голови чоловіки традиційно голили, на верху залишали чуб який закривав всю голову. Бороду не носили.
Кухня
Їли на Поділлі малай — хліб з кукурудзи (над Дністром) і на іншій частині — житній хліб. Традиційні страви готувались з гречаного та кукурудзяного борошна: лемішка, мамалига, малай, вареники з гречаного борошна. Голубці робили з капустяного та виноградного листя. З овочів їли: картоплю, буряк, капусту, огірки, гарбузи, дині. По Дністрі вирощували виноград та робили з нього вино. Споживали також багато сушених слив.
Духовна культура
Подільські музики
Співців народних дум називали лірниками і музичний інструмент звався лірою. Жартівливі пісні, як коломийки з Коломиї, Подоляни називали чабарашки або шумки.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemt6THlWRU1DVTVNaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TVNWRU1TVTVOaVZFTUNWQ1FpVkVNQ1ZDUWlWRU1TVTRSbDhsUkRBbFFqSmZKVVF3SlRsQkpVUXhKVGd6SlVRd0pVSkJKVVF3SlVJd0pVUXdKVUl5SlVReEpUZzJKVVF4SlRrMkxtcHdaeTh6TURCd2VDMGxSREFsT1RJbFJEQWxRalVsUkRFbE9ERWxSREVsT1RZbFJEQWxRa0lsUkRBbFFrSWxSREVsT0VaZkpVUXdKVUl5WHlWRU1DVTVRU1ZFTVNVNE15VkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ01pVkVNU1U0TmlWRU1TVTVOaTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
![]() | Усім хлопцям по дівчині, | ![]() |
Шумка
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMems0TDFabGMybHNiR3BoWDI1aFgxQnZZbVZ5Wlhwb2FTNXFjR2N2TXpBd2NIZ3RWbVZ6YVd4c2FtRmZibUZmVUc5aVpYSmxlbWhwTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
![]() | Ой ти козаче гуляй, гуляй! | ![]() |
![]() | Ой сарака Поляниця кукурузи сіє, | ![]() |
Народне мистецтво та традиційні ремесла
Подоляни займалися вишивкою, килимарством, писанкарством, гончарством.
Подільська вишивка
Вишивали на Поділлі чорними з добавленням ґранатового кольору, інколи в західному Поділлі біля Гуцульщини ще й жовто-оранжевого. Орнамент був густий геометричний, складений з окремих фігур, зв'язаних між собою. Рушники та скатертини вишивались фігурними смугами чорного, а також з додаванням жовто-оранжевого та червоного кольору.
Найкраще збережені традиції подільської вишивки в Борщівському р-ні, Тернопільської області.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkUzTDFCdlpHOXNhV0Z1Y3k0MFh5VkVNQ1U1UmlWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ05DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNRaVZFTVNVNFJpVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNPRjh4T0RnMkxtcHdaeTh6TURCd2VDMVFiMlJ2YkdsaGJuTXVORjhsUkRBbE9VWWxSREFsUWtVbFJEQWxRalFsUkRBbFFrVWxSREFsUWtJbFJERWxPRVlsUkRBbFFrUWxSREFsUWpoZk1UZzROaTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
На східному Поділлі відомі вишивальні майстерні в Клембівці, Яланці, Стіні та Городківці. Знаним центром вишивки на Поділлі є Стіна. Тут сорочки вишивають чорним кольором. Особливою славою користуються вишивки білим по білому села Клембівки. Кількість кольорів подільської народної вишивки обмежена. В орнаментах подільських вишивок переважає один колір — чорний з великим або меншим украпленням ґранатового, синього, жовтого або зеленого. Найпоширеніші одноколірні (ґранатові і чорні) вишиванки, рідше — двох — і триколірні. На Гусятинщині центрами вишивки були: Самолусківці, Яблунів, Глібів, Гримайлів, Копичинці, Базар, Джурин. Копичинці — відомий центр вишивання, майстриня — Марія Зарембська.
Подолянки прикрашали в сорочках не тільки комір, рукав, манжети, погрудки, іноді поділ, але навіть і спинку. Найпоширенішими на Поділлі були жіночі сорочки уставкового типу, додільні або такі, що складалися з станка 1 підточки, з бочками (клинами, що розширювали поділ), комір стоячий або викладений, жіночі сорочки тут частіше мали виложистий комір, цільнокроєний рукав, покритий вишивкою (виноград), чорними, синіми або металевими нитками (золото). Подільський народний костюм визначався також специфікою фактури доморобних матеріалів, яка полягала у більшій рельєфності порівняно з іншими районами України.
На Поділлі до останнього часу зберігалися давні слов'янські традиції прикрашати одяг на основі зооморфного орнаменту. Класичною технікою Поділля є «низь» чорного й червоного кольорів, що лягають густими насиченими лініями. Ця техніка виконується з вивороту й на лицьовому боці має протилежний вигляд розміщення кольорів.
Вишивка на «поликах» була в вигляді широкої смуги «низзю» зі складним давнім геометричним узором. Від «полика» до манжета йшли поздовжні вузькі смуги з квітковим геометризованим орнаментом. Часом ці смуги були поперечні чи скісні. Вишивали сорочку чорними нитками (часто шерстяними), з більшим чи меншим вкрапленням жовто-помаранчевого, зеленого, синього кольору). На рукавах часто вишивали дві смуги або більше, в яких в шаховому порядку чергувалися квадрати з складною вишивкою. Спереду сорочки, від комірця йшли дві косі смуги з складним геометричним узором і відповідно їм такі самі й ззаду, інколи ці смуги були подвійні: зсередини дві ширші і дві вузькі по боках. Поділ «низзю» не вишивали, його шили лиштвою. Шви сорочок були змережанні, також рукави були змережані до сорочки, часто кольоровим швом.
Рушник
Був трьох типів: три гілки розміщені в ряд; три вазони розміщені в 2 ряди і розділені смужкою; зірки різних комбінацій та інші геометричні фігури.
Килимарство
Подільські килими поділялись на дві групи: рослинні і геометричні. В основному великі рослинні мотиви (вазон) були розміщені по центру на чорному фоні або жовтому (золотому) з каймою іншого кольору та гірляндою по ній. На такому килимі були також фігурки людей вершників, птахів. Геометричні килими складалися з ромбів, зірок, хрестів. Поле килимів було розбите на частини.
Основним центром виготовлення килимів на Поділлі була Клембівка. Там виготовлялися вузькі килими та широкі скорці. На Поділлі широкого поширення набули вузькі вишиті килими. Вишивали килими на тонкій шерстяній тканині чорного або червоного кольору шерстяними нитками різних кольорів. Вишитими килимами покривалися столи, ліжка, лавки.
Писанкарство
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelF5TDFCdlpHbHNiR2xoWHkxZk1TNXFjR2N2TWpBd2NIZ3RVRzlrYVd4c2FXRmZMVjh4TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek5sTHlWRU1DVTVSaVZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDTkNWRU1TVTVOaVZFTUNWQ1FpVkVNU1U0UXlWRU1TVTRNU1ZFTVNVNFF5VkVNQ1ZDUVNWRU1TVTVObDhsUkRBbFFrWWxSREFsUWpnbFJERWxPREVsUkRBbFFqQWxSREFsUWtRbFJEQWxRa0VsUkRBbFFqZ3VhbkJuTHpJd01IQjRMU1ZFTUNVNVJpVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNOQ1ZFTVNVNU5pVkVNQ1ZDUWlWRU1TVTRReVZFTVNVNE1TVkVNU1U0UXlWRU1DVkNRU1ZFTVNVNU5sOGxSREFsUWtZbFJEQWxRamdsUkRFbE9ERWxSREFsUWpBbFJEQWxRa1FsUkRBbFFrRWxSREFsUWpndWFuQm4uanBn.jpg)
Писанки подолян були чорного кольору з червоним та помаранчевим візерунком. Орнамент був простий геометричний (ромби, складні зірки) або рослинний (листя, квіти, гілки в вазонах). Фарби для писанок вживали рослинні.
Гончарство
За даними Прусевича в 1913 р. керамічним промислом в Подільській губернії було охоплено 143 населених пункти: три міста (Бар, Летичів, Гайсин), 27 містечок, 113 сіл. У виготовленні виробів було задіяно 2029 дворів та 3145 гончарів, що становило 0,08 % населення губернії. У XVI—XVII ст. створювалися перші цехи гончарів — громадсько-професійні і релігійні спілки, які були скасовані у 1900 р., хоча у багатьох осередках цехові традиції продовжували зберігатися і в 1913 р.
У 1912—1913 рр. в Україні було 12045 гончарів, то у 1922 — 15043. Найбільше гончарів було у Подільській губернії — 2850 (20 %). В 1924 гончарі становили 7,73 % від усіх кустарів на Поділлі, а у 1913 — 3,9 %. Гончарне виробництво мало родинний характер з залученням найманої праці. На Поділлі бідніші майстри продавали невипалені вироби скупщикам або заможнішим майстрам. Передача майстерності відбувалася у родині, були також і учні. Після прийняття на 15 з'їзді ВКП (б) курсу на колективізацію; гончарів, як і ін. кустарників примушували вступати в колгосп або працювати в колгоспних гончарнях або артілях. На Поділлі в 1926 р. існувало 3 артілі. В 1929 р. почався масовий колгоспний рух, важких втрат зазнали гончарі під час Голодомору 1932-33 рр.. Тоді загинув Яків Бацуца з Адамівки. В більшості гончарних осередків кількість гончарів скоротилася в кілька раз, а в деяких залишилося по 1-2 гончарі. Тільки майстри, які працювали в колгоспних майстернях чи артілях мали змогу в вільний час займатися гончарством також і вдома. В цей час зникли вироби з підполивяним малюванням, так як вони були дозволені лише в артілях. В цей час припинили існування також великі майстерні з найманою працею. На гончарів були накладені великі податки, за порушення закону руйнували горни і гончарні круги. В 1950—1960 рр. продовжується подальший занепад домашнього гончарства. Знизилась і якість виробів, які мали мало орнаментації, грубі черепки. Згідно з постановою 1960 р. артілі було реорганізовані в фабрики, що негативно позначилося на якості виробів.
- Смотрицький горщик
- Смотрицький горщик
- Подільські миски
Деяких подільських майстрів запросили до Школи народних майстрів при Державному музеї українського мистецтва: Івана Гончара (Крищинці), братів Якова і Якима Герасименків (Бубнівка) та Прокопа Полив'яного (Жерденівка).
Протягом 1970—1980 рр. якість виробів знижувалась, нехватало фахівців, кількість домашніх майстрів продовжувала скорочуватись, зникали гончарські осередки. У більшості осередків залишилось по 2 майстри, на Поділлі найкраще був розвинений осередок в Адамівці та Смотричі.
Під час доби незалежності інтерес до гончарства зріс. Але ця доба позначена руйнуванням усіх фабрик та заводів. Кількість майстрів продовжує скорочуватись. Так у 2014 у Смотричі пішов із життя останній гончар, а у Адамівці останній майстрині — 77 років.
Галерея
- Подоляни в об'єктиві Михайла Грейма
-
-
-
-
- Портретні зображенні подолян
-
-
-
Див. також
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Подоляни |
Примітки
- Łukasz Gołębiowski «Lud polski, jego zwyczaje, zabobony» 1830,стор. 111
Джерела
- Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — .
- W. Zawadski, J Kossak «Obrazy Rusi Czerwonej», Poznan,1869.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Podolyani etnografichna grupa ukrayinciv naselennya Podillya Podillya bulo vidome v litopisah yak Ponizzya Podillya nalezhalo do ruskih knyaziv i narod jogo buli rusi odnina rusin piznishe do Galickogo knyazivstva i Galicko Volinskoyi derzhavi U XIV XV stolittyah na cih teritoriyah isnuvalo Podilske knyazivstvo she piznishe Podillya vvijshlo v istoriyu yak Podilska zemlya Podilske voyevodstvo ta Podilska guberniya Teritoriya Podillya prostyagalasya vid Pokuttya do Chornogo morya Vid Dnistra do vpadinnya richki Bugu v Dnipro po suchasne misto Ochakiv Stoliceyu Podillya buv Kam yanec Podilskij Viriznyali takozh Zahidne Podillya ta Shidne Podillya Braclavshina abo takozh vlasne Podillya Pobozhzhya Poberezhzhya Nadzbruchchya Opillya Ternopillya Golovnimi mistami Podillya buli Bakota Terebovlya Kalyus Zvenigorod Braclav Bar Smotrich a piznishe Zalishiki Chortkiv Kam yanec Podilskij Hmelnickij Ternopil Vinnicya Podolyani U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Podolyani znachennya Materialna kulturaStara listivka Podillya Shidnij Galickij region Zhitlo Pobut v oseli pich malovana na Podilli Kozhne obijstya oselya bulo otochene valom na 2 3 likti abo deyaki otochuvali rovom i krugom obsadzhuvali verbami same chim podilski sela vidriznyalisya vid inshih Sela na Podilli buli veliki kozhne malo po 200 osel i po kilka tisyach meshkanciv Dorogi buli shirokimi Kozhne obijstya malo bramu vorota Sadiba iz sela Yarishiv Podilska hata trohchastinna peredilena sinmi Podilski hati buli glinyanimi derevo vikoristovuvalosya tilki yak osnova v yaku zakladali glinyani valki Podilski hati bilili tilki z licevoyi storoni i z odnogo prichilka Dvi inshi storoni obmashuvali chervonoyu glinoyu i tilki yak ramku obvodili stini shirokimi bilimi smugami Licovi vikna obvodili kolorovoyu glinoyu a vikno zzadu biloyu Prizbu obmashuvali chervonoyu glinoyu Vikna i dveri ozdoblyuvalisya girlyandami mizh viknami rozpisuvali vinkami abo buketami Chasto buli rozpisani takozh gospodarski primishennya kurnik pivnicya Malyunki vikonuvalis kolorovoyu glinoyu vapnom i sazheyu Useredini hata bula takozh rozpisana Osoblivo pich komin gruba zapovnyuvalisya rozpisnoyu mozayikoyu Rozpisani buli takozh stini v viglyadi okremih kompozicij friz abo povnistyu Ridshe rozpisuvali stelyu u viglyadi vinkiv blizko pokuttya Takozh ridshe rozpisuvalasya pidloga v viglyadi peresichenih linij Bagato rozpisuvalisya stini v sinyah Rozpisi menshe buli vlastivi pivnichnomu Podillyu Medzhibizh Rozpisi ponovlyuvalisya kozhnij rik do Velikodnya V geometrichnih vizerunkah buli osnovnimi hrest zirka sered roslinnih hmil barvinok vinograd Najulyublenishimi syuzhetami buli vizerunki z duba klena barvinku hmelyu i osoblivo vinogradu Vinograd shiroko vikoristovuvavsya v motivah cerkvi Tvarini buli mensh populyarnimi v rozpisi v osnovnomu ce buli pivni pavi galki koni Na stini buli pomisheni inkoli ti zh sami uzori sho j na podilskih pisankah Podilski hati buli prikrasheni kilimami inkoli nad lizhkom de mav buti kilim rozpisuvali kilim Hati buli pokriti solomoyu u bagatshih snipkami Ta pozdovzhnya storona hati v yakij prozhivali vihodila na pivden a bichna na shid Glinyanij posud na Podilli buv podibnij do greckogo Hati na Podilli buli bilshimi i prostorishimi nizh na Naddnipryanshini Tradicijno comu regionu pritamanne trikamerne zhitlo z doma zhitlovimi primishennyami chasto pribudovuvavsya vankir Podilska hata mala stale planuvannya hata sini hata Mogla dobudovuvatis komora ale bilshist selyan stavili yiyi okremim primishennyam u gospodarskomu dvori Cerkovna arhitektura Dokladnishe Cerkva stoyala najchastishe poseredini sela Cerkvi svoyeyu arhitekturoyu nagaduvali vizantijski cerkvi Buli zbudovani v formi podovzhenogo hresta Cerkva mala tri bani kupoli poseredini bula visha dvi krajni nizhchi pokriti gontom Bagatshi cerkvi mali chervonij dah Hresti na cerkvah buli zalizni Cerkva vseredini bula podilena takozh na tri viddili zhinki stoyali v pershomu pri vhodi Podilski cerkvi nagaduyut vizantijski yaki pristosovani pid budovu z dereva Skladayutsya voni z troh zrubiv postavlenih z zahodu na shid Centralna chastina bula visha i bilsha Takim chinom cerkva bula trohchastinnoyu i tribannoyu Dzvinicya bula kvadratnoyu Cej osnovnij tip podilskoyi cerkvi dekoli dopovnyali she dvoma zrubami z pivdnya i pivnochi Bani na cerkvah buli vosmigranni Podilski cerkvi buli obshiti pozdovzhnimi doshkami i perekriti gontom Hrestovozdvizhenska cerkva Kam yanec Podilskij Kalagarivka Cerkva 1784 r Cerkva perenesena u Muzej narodnoyi arhitekturi ta pobutu Ukrayini z c Zelene Gusyatinskij rajon Ioanobogoslovska cerkva 1744 roku z sela Skoriki Pidvolochiskij rajon Ternopilska oblast Cerkva Ioana Bogoslova c Bernashivka 1767 r Mikolayivska cerkva 1746 r Vinnicya Georgiyivska cerkva na Starih Hutorah Vinnicya 1724 Ivanobogoslovska cerkva na Malih Hutorah Vinnicya 1783 Uspenska cerkva v Dashkivcyah 1768 Derev yana cerkva v Nemiyi Mogiliv Podilskij rajon Vinnickoyi oblasti Lozova Shargorodskij rajon Odyag Podolyaki Dokladnishe Podilskij strij Zhinochij strij Zhinoche vbrannya skladalosya z takih elementiv sorochka spidnicya abo plahta zapaska fartuh poyas abo krajka spidnici v skladku zhovti choboti Golovu zhinki pov yazuvali namitkoyu rantuhom yaki kilka raziv skladali i obvivali golovu pid pidboriddyam zakrivayuchi cholo a obidva kinci opuskali cherez plechi do kolin Na golovi nosili kapturi shapochki rozshiti riznokolorovoyu sherstyu Piznishe pochali nositi fabrichni hustki yaki zav yazuvali na potilici Poverh sorochki nosili spidnicyu dimku poverh yakoyi speredu priv yazuvalas dovga do kistochok zapaska fartuh zverhu pov yazuvali sukonnu krajku poyas Zverhu odyagali kaftan do kolin yakij pov yazuvali vovnyanim paskom poyasom chervonogo koloru v sini nebesni pozdovzhni smugi Bogatshi odyagali zverhu bilu vovnyanu kamizelku rozshitu zverhu kolorovimi shnurkami Bagatshi odyagali na svyata bekeshu kozhuh z bilih baraniv pokritij zverhu granatovim suknom i vishitij V zhinochomu odyazi svoyeridnistyu vidznachalasya sorochka vishita chornimi abo z neznachnoyu dobavkoyu temno chervonih nitok Do chornih nitok dekoli dobavlyali sribnu abo zolotu nitku U zahidnomu Podilli nosili poverh sorochok zapaski chornogo koloru z pozdovzhnimi lilovimi chervonimi zelenimi tonkimi smuzhkami U shidnomu Podilli nosili spidnici z nashitimi na nih shlyarami Korsetok na Podilli ne nosili Zhinka v sorochci j hustci selyanskij odyag Podillya Divchina v opanchi selyanskij odyag Podillya Molodicya opanchi j namitci selyanskij odyag Podillya Zhinocha zachiska Podolyanka Volossya divchata zaplitali v dvi kosi zzadu golovi ta ukladali yak koronu such koshik nosili vinki z barvinku strichki z kilkoh barv Vinki buli litom z barvinku ta zhivih kvitiv a vzimku z barvinku ta samorobnih kvitiv prikrasheni pacorkami Na shiyi bagatshi gospodini i divchata nosili spravzhni korali kilkist i dovzhina yakih oznachala zamozhnist gospodini inshi nosili pacorki sklyani namista riznomanitnih form ta barv Volossya podolyani mali koloru lonu ochi blakitni Des tut bula Podolyanochka Des tut bula molodesenka Tut vona vpala do zemli pripala Lichka ne vmivala bo vodi ne mala Cholovichij strij Parubok z s Panivci Choloviki vzimku nosili chorni visoki baranyachi shapki vlitku nizki solom yani kapelyuhi z shirokimi polyami ozdobleni bavovnyanoyu chervonoyu abo blakitnoyu strichkoyu Baranyacha shapka zi spodu bula z granatovogo sukna A pozadu shapki de buv shov shapka bula ozdoblena nebesnogo koloru nashitimi venzelyami Cholovichi sorochki buli tunikopodibni z visokim stoyachim komirom Sorochka mala vishitu chervonim vuzku smuzhku Vzimku choloviki nosili kozhuhi z pritalenoyu spinkoyu vishiti kolorovim shovkom abo kaftani Molodi parubki nosili chasom siryak sivogo koloru dovgij po kistochki z vidlogoyu yaka bula prikrashena nashivkoyu v viglyadi sercya Siryaki buli rozshiti chervonimi shnurkami Choboti buli bez kablukiv halyavi mali shiroki vivernuti zverhu na shirinu doloni Pri sobi mali kremin kresalo lyulku Poyas buv shirinoyu z dolonyu speredu mav kisheni Na poyasi visiv nozhik kozik Golovi choloviki tradicijno golili na verhu zalishali chub yakij zakrivav vsyu golovu Borodu ne nosili Kuhnya Yili na Podilli malaj hlib z kukurudzi nad Dnistrom i na inshij chastini zhitnij hlib Tradicijni stravi gotuvalis z grechanogo ta kukurudzyanogo boroshna lemishka mamaliga malaj vareniki z grechanogo boroshna Golubci robili z kapustyanogo ta vinogradnogo listya Z ovochiv yili kartoplyu buryak kapustu ogirki garbuzi dini Po Dnistri viroshuvali vinograd ta robili z nogo vino Spozhivali takozh bagato sushenih sliv Duhovna kulturaPodilski muziki Spivciv narodnih dum nazivali lirnikami i muzichnij instrument zvavsya liroyu Zhartivlivi pisni yak kolomijki z Kolomiyi Podolyani nazivali chabarashki abo shumki Vesillya v Kukavci Usim hlopcyam po divchini Meni didko babu vphav Ya na babi nic ne vtrachu Prodam babu kuplyu klyachu Klyacha zdohne shkuru zluplyu A za shkuru Pannu kuplyu 1850 r Kam yanec Podilskij Shumka Vesillya na Poberezhzhi Tanec shumka Oj ti kozache gulyaj gulyaj Do mnya sya ne pritulyaj Sho to meni za gulyannya Sho nemaye pritulyannya Oj saraka Polyanicya kukuruzi siye A pogana Guculiya na to sya nadiye Oj saraka Polyanicya kukuruzi sapaye A pogana Guculiya bisagi lataye Oj saraka Polyanicya kukuruzi pole A pogana Guculiya vzhe bizhit v pole Guculiya kukurliya ne hoche robiti Lishe yide v Kolomiyu malaj dorozhiti Narodne mistectvo ta tradicijni remeslaPodolyani zajmalisya vishivkoyu kilimarstvom pisankarstvom goncharstvom Podilska vishivka Dokladnishe Podilska vishivanka Vishivali na Podilli chornimi z dobavlennyam granatovogo koloru inkoli v zahidnomu Podilli bilya Guculshini she j zhovto oranzhevogo Ornament buv gustij geometrichnij skladenij z okremih figur zv yazanih mizh soboyu Rushniki ta skatertini vishivalis figurnimi smugami chornogo a takozh z dodavannyam zhovto oranzhevogo ta chervonogo koloru Najkrashe zberezheni tradiciyi podilskoyi vishivki v Borshivskomu r ni Ternopilskoyi oblasti Podolyanka v narodnomu stroyi Na shidnomu Podilli vidomi vishivalni majsterni v Klembivci Yalanci Stini ta Gorodkivci Znanim centrom vishivki na Podilli ye Stina Tut sorochki vishivayut chornim kolorom Osoblivoyu slavoyu koristuyutsya vishivki bilim po bilomu sela Klembivki Kilkist koloriv podilskoyi narodnoyi vishivki obmezhena V ornamentah podilskih vishivok perevazhaye odin kolir chornij z velikim abo menshim ukraplennyam granatovogo sinogo zhovtogo abo zelenogo Najposhirenishi odnokolirni granatovi i chorni vishivanki ridshe dvoh i trikolirni Na Gusyatinshini centrami vishivki buli Samoluskivci Yabluniv Glibiv Grimajliv Kopichinci Bazar Dzhurin Kopichinci vidomij centr vishivannya majstrinya Mariya Zarembska Podolyanki prikrashali v sorochkah ne tilki komir rukav manzheti pogrudki inodi podil ale navit i spinku Najposhirenishimi na Podilli buli zhinochi sorochki ustavkovogo tipu dodilni abo taki sho skladalisya z stanka 1 pidtochki z bochkami klinami sho rozshiryuvali podil komir stoyachij abo vikladenij zhinochi sorochki tut chastishe mali vilozhistij komir cilnokroyenij rukav pokritij vishivkoyu vinograd chornimi sinimi abo metalevimi nitkami zoloto Podilskij narodnij kostyum viznachavsya takozh specifikoyu fakturi domorobnih materialiv yaka polyagala u bilshij relyefnosti porivnyano z inshimi rajonami Ukrayini Na Podilli do ostannogo chasu zberigalisya davni slov yanski tradiciyi prikrashati odyag na osnovi zoomorfnogo ornamentu Klasichnoyu tehnikoyu Podillya ye niz chornogo j chervonogo koloriv sho lyagayut gustimi nasichenimi liniyami Cya tehnika vikonuyetsya z vivorotu j na licovomu boci maye protilezhnij viglyad rozmishennya koloriv Vishivka na polikah bula v viglyadi shirokoyi smugi nizzyu zi skladnim davnim geometrichnim uzorom Vid polika do manzheta jshli pozdovzhni vuzki smugi z kvitkovim geometrizovanim ornamentom Chasom ci smugi buli poperechni chi skisni Vishivali sorochku chornimi nitkami chasto sherstyanimi z bilshim chi menshim vkraplennyam zhovto pomaranchevogo zelenogo sinogo koloru Na rukavah chasto vishivali dvi smugi abo bilshe v yakih v shahovomu poryadku cherguvalisya kvadrati z skladnoyu vishivkoyu Speredu sorochki vid komircya jshli dvi kosi smugi z skladnim geometrichnim uzorom i vidpovidno yim taki sami j zzadu inkoli ci smugi buli podvijni zseredini dvi shirshi i dvi vuzki po bokah Podil nizzyu ne vishivali jogo shili lishtvoyu Shvi sorochok buli zmerezhanni takozh rukavi buli zmerezhani do sorochki chasto kolorovim shvom Rushnik Buv troh tipiv tri gilki rozmisheni v ryad tri vazoni rozmisheni v 2 ryadi i rozdileni smuzhkoyu zirki riznih kombinacij ta inshi geometrichni figuri Kilimarstvo Podilskij kilim z muzeyu Podilski kilimi podilyalis na dvi grupi roslinni i geometrichni V osnovnomu veliki roslinni motivi vazon buli rozmisheni po centru na chornomu foni abo zhovtomu zolotomu z kajmoyu inshogo koloru ta girlyandoyu po nij Na takomu kilimi buli takozh figurki lyudej vershnikiv ptahiv Geometrichni kilimi skladalisya z rombiv zirok hrestiv Pole kilimiv bulo rozbite na chastini Osnovnim centrom vigotovlennya kilimiv na Podilli bula Klembivka Tam vigotovlyalisya vuzki kilimi ta shiroki skorci Na Podilli shirokogo poshirennya nabuli vuzki vishiti kilimi Vishivali kilimi na tonkij sherstyanij tkanini chornogo abo chervonogo koloru sherstyanimi nitkami riznih koloriv Vishitimi kilimami pokrivalisya stoli lizhka lavki Pisankarstvo Tradicijni zrazki pisanok z Podillya dizajn vzyato z Marini Verhovoyi Podilski pisanki Pisanki podolyan buli chornogo koloru z chervonim ta pomaranchevim vizerunkom Ornament buv prostij geometrichnij rombi skladni zirki abo roslinnij listya kviti gilki v vazonah Farbi dlya pisanok vzhivali roslinni GoncharstvoZa danimi Prusevicha v 1913 r keramichnim promislom v Podilskij guberniyi bulo ohopleno 143 naselenih punkti tri mista Bar Letichiv Gajsin 27 mistechok 113 sil U vigotovlenni virobiv bulo zadiyano 2029 dvoriv ta 3145 gonchariv sho stanovilo 0 08 naselennya guberniyi U XVI XVII st stvoryuvalisya pershi cehi gonchariv gromadsko profesijni i religijni spilki yaki buli skasovani u 1900 r hocha u bagatoh oseredkah cehovi tradiciyi prodovzhuvali zberigatisya i v 1913 r U 1912 1913 rr v Ukrayini bulo 12045 gonchariv to u 1922 15043 Najbilshe gonchariv bulo u Podilskij guberniyi 2850 20 V 1924 gonchari stanovili 7 73 vid usih kustariv na Podilli a u 1913 3 9 Goncharne virobnictvo malo rodinnij harakter z zaluchennyam najmanoyi praci Na Podilli bidnishi majstri prodavali nevipaleni virobi skupshikam abo zamozhnishim majstram Peredacha majsternosti vidbuvalasya u rodini buli takozh i uchni Pislya prijnyattya na 15 z yizdi VKP b kursu na kolektivizaciyu gonchariv yak i in kustarnikiv primushuvali vstupati v kolgosp abo pracyuvati v kolgospnih goncharnyah abo artilyah Na Podilli v 1926 r isnuvalo 3 artili V 1929 r pochavsya masovij kolgospnij ruh vazhkih vtrat zaznali gonchari pid chas Golodomoru 1932 33 rr Todi zaginuv Yakiv Bacuca z Adamivki V bilshosti goncharnih oseredkiv kilkist gonchariv skorotilasya v kilka raz a v deyakih zalishilosya po 1 2 gonchari Tilki majstri yaki pracyuvali v kolgospnih majsternyah chi artilyah mali zmogu v vilnij chas zajmatisya goncharstvom takozh i vdoma V cej chas znikli virobi z pidpolivyanim malyuvannyam tak yak voni buli dozvoleni lishe v artilyah V cej chas pripinili isnuvannya takozh veliki majsterni z najmanoyu praceyu Na gonchariv buli nakladeni veliki podatki za porushennya zakonu rujnuvali gorni i goncharni krugi V 1950 1960 rr prodovzhuyetsya podalshij zanepad domashnogo goncharstva Znizilas i yakist virobiv yaki mali malo ornamentaciyi grubi cherepki Zgidno z postanovoyu 1960 r artili bulo reorganizovani v fabriki sho negativno poznachilosya na yakosti virobiv Smotrickij gorshik Smotrickij gorshik Podilski miski Deyakih podilskih majstriv zaprosili do Shkoli narodnih majstriv pri Derzhavnomu muzeyi ukrayinskogo mistectva Ivana Gonchara Krishinci brativ Yakova i Yakima Gerasimenkiv Bubnivka ta Prokopa Poliv yanogo Zherdenivka Protyagom 1970 1980 rr yakist virobiv znizhuvalas nehvatalo fahivciv kilkist domashnih majstriv prodovzhuvala skorochuvatis znikali goncharski oseredki U bilshosti oseredkiv zalishilos po 2 majstri na Podilli najkrashe buv rozvinenij oseredok v Adamivci ta Smotrichi Pid chas dobi nezalezhnosti interes do goncharstva zris Ale cya doba poznachena rujnuvannyam usih fabrik ta zavodiv Kilkist majstriv prodovzhuye skorochuvatis Tak u 2014 u Smotrichi pishov iz zhittya ostannij gonchar a u Adamivci ostannij majstrini 77 rokiv GalereyaPodolyani v ob yektivi Mihajla Grejma Portretni zobrazhenni podolyanDiv takozhVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Podolyani Podilskij govir PodillyaPrimitkiLukasz Golebiowski Lud polski jego zwyczaje zabobony 1830 stor 111DzherelaEnciklopediya ukrayinoznavstva Slovnikova chastina v 11 t Naukove tovaristvo imeni Shevchenka gol red prof d r Volodimir Kubijovich Parizh Nyu Jork Molode zhittya 1955 1995 ISBN 5 7707 4049 3 W Zawadski J Kossak Obrazy Rusi Czerwonej Poznan 1869