Ця стаття потребує істотної переробки. |
Національні збори, (фр. Assemblée nationale), Національні установчі збори, також Конституанта (фр. Assemblée nationale constituante) — таку назву зазвичай мали перші установчі збори представників народу у Франції за часів Великої революції.
Національні установчі збори | |
Дата створення / заснування | 17 червня 1789 |
---|---|
Участь у | Французька революція |
Країна | ![]() |
Розташування штаб-квартири | Версаль і Париж |
Попередник | Генеральні штати |
Замінений на | Законодавчі збори Франції |
На заміну | Генеральні штати 1789 |
|
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelprTDB4bFgxTmxjbTFsYm5SZlpIVmZTbVYxWDJSbFgzQmhkVzFsTG1wd1p5OHpNREJ3ZUMxTVpWOVRaWEp0Wlc1MFgyUjFYMHBsZFY5a1pWOXdZWFZ0WlM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Національні установчі збори 1789—1791 рр.
Коли внутрішнє становище Франції змусило Людовика XVI скликати генеральні штати, паризький парламент зажадав, щоб вони були складені за формою, яку мали у 1614 році, тобто щоб привілейовані стани (духовенство і дворянство) мали 2 голоси, а непривілейований (третій стан) — один голос. Це загрожувало загальмувати необхідні реформи. Нація, захоплено зустріла звістку про майбутнє скликання генеральних штатів, вимагала поголовного голосування і подвоєння депутатів третього стану. Хоча, скликані Неккером нотаблі висловилися за збереження голосування по станам і проти подвоєння числа депутатів третього стану, однак, Неккер погодився на останню міру, залишивши невирішеним питання про спосіб подачі голосів.
Бальяжі і сенешальства (судові округи) були розділені на 2 класи (як і в 1614 році): бальяжі першого класу повинні були прямо від себе посилати депутатів, бальяжі другого класу були з'єднані по кілька в групи, і призначали представників в генеральні штати. Регламент 24 січня 1789 визначив виборчі права кожного стану. Особливо складними були вибори третього стану. Всі французи за народженням або натуралізовані, які досягли 25 років, які мають осілість і внесені до списків податків, брали участь в первинних виборчих зборах, які складали накази і вибирали делегатів, які зводили первинні накази в один загальний наказ і призначали 1/4 представників зі свого середовища для подання наказу в загальні збори третього стану, що збиралися в головному місті бальяжу або сенешальства. Вибори були частково триступеневі, частково двоступеневі; в округах, складених з декількох бальяжів, депутати кожного бальяжу вибирали 1/4 представників зі свого середовища в загальні збори округу, а ті уже обирали депутатів.
У Вікіджерелах є Пропозиція, внесена депутатом Вольнеєм на засіданні Французьких Національних Зборів 18 травня 1790 року |
Взагалі в правилах про вибори не було одноманітності. Грамота про скликання генеральних штатів (27 квітня 1789) свідчила так:
«Депутати генеральних штатів будуть забезпечені інструкціями і загальними повноваженнями (фр. pouvoirs generaux), достатніми для того, щоб вони пропонували, представляли, вирішували і приймали все те, що може стосуватися потреб держави, виявлення зловживань, встановлення певного і міцного порядку в усіх частинах управління, загального добробуту нашого королівства, і блага всіх, і кожного».
Генеральні штати були відкриті особисто королем у Версалі, 5 травня 1789 року, коли ще не всі вибори були закінчені. Загальне число депутатів дорівнювало 1118: 577 — від третього стану, 291 — від духовенства, 250 — від дворянства. Серед них було порівняно мало осіб, досвідчених у справах, практично знайомих зі станом в країні і з її потребами. Духовенство досить різко розпадалося на вище (48 архієпископів і єпископів, та 36 абатів і каноніків) і нижче (бідні сільські кюре), що заздрили багатству та впливу вищого духовенства. Серед дворянства було близько 60 членів, які займали високі посади; з депутатів третього стану лише 10 виконували вищі посади інтенданта, державного радника тощо, більшість же складалася з адвокатів, нотаріусів, лікарів, купців, ремісників і невеликої групи сільських господарів.
Єдину урядову програму засідань генеральних штатів представляло спочатку рішення королівської ради 27 грудня 1788 року, яка схвалила доповідь Неккера від того ж числа. Ця програма містила в собі: повернення нації права давати згоду на податки, періодичність скликання генеральних штатів, встановлення бюджету витрат, обов'язкового для міністрів, призначення , віддачу на рішення штатів питання про lettres de cachet і про свободу преси, встановлення в усьому королівстві провінційних штатів, спрощення адміністрації, рівність усіх перед податком. Мова короля при відкритті штатів жодним словом не згадувала про ці обіцянки і визнавала головним завданням штатів відновлення міцного порядку в фінансах і зміцнення державного кредиту. Король оголошував, що він збереже недоторканною свою владу і монархічні принципи. Хранитель печаті Барантен, що говорив після короля, застерігав збори від «згубних химер», надавав трьом станам самим встановити спосіб голосування (схвалюючи, втім, поголовне голосування), обіцяв рівність станів в платежі податків. Доповідь Неккера, наповнена сухими цифрами, справила несприятливе враження своїми протиріччями. І в ній не йшлося ані слова про колишні обіцянки.
6 травня усі стани зібралися окремо, але депутати третього стану, які вирішили взяти назву «депутатів громад» (фр. deputes des Communes), висловили небажання утворити з себе окрему палату. Дворянство, 188-ма голосами проти 47, вирішило приступити до повірки повноважень окремо від інших станів; духовенство прийняло таке ж рішення (не остаточне), але лише незначною більшістю в 19 голосів. Наступного дня 12 членів третього стану запросили духовенство та дворянство сформувати загальні збори і спільно приступити до повірки повноважень. Духовенство запропонувало, щоб стани призначили для угоди особливих комісарів, а третій стан погодився вимагати поголовного рахунку голосів спочатку лише для спільної повірки повноважень.
Так справа тягнулася до 10 червня, коли, за пропозицією Сійеса, третій стан вирішив в останній раз зробити запрошення двом іншим станам і потім приступити до повірки повноважень усіх депутатів, що і було закінчено до 15-го числа (вже тоді кілька кюре приєдналося до депутатів третього стану). Слідом за тим депутати третього стану зайнялися питанням про найменування зборів. Відкинувши кілька пропозицій (Мірабо, наприклад, пропонував назву «народної палати»), третій стан, визнаючи себе представництвом 96 сотих усієї нації, узяв 17 червня, за пропозицією Сійеса, назву «Національні збори».
Щоб убезпечити себе від можливої перерви або навіть припинення їх діяльності, члени національних зборів вирішили пов'язати зі своєю долею долю державного кредиту і оголосили, що «податки і побори, хоча встановлені і стягуються незаконно, все-таки будуть стягуватися як і раніше», але тільки до розпуску зборів, з дня якого, стягнення всіх податків і поборів, не прийняті зборами, повинні припинитися. Далі Національні збори оголосили, що, як тільки вони встановить, у згоді з королем, принципи відродження нації, вони займуться дослідженням і консолідацією державного боргу, і поставлять державних кредиторів на охорону честі французького народу.
Між тим, дворянство і вище духовенство звернулися до короля з протестом проти дій третього стану. 20 червня зала засідань Національних зборів опинилася замкненою, під приводом приготувань до королівського засідання. Тоді депутати зібралися в залі для гри в м'яч (фр. salle du jeu de paume), що належала графу д'Артуа і тут, під головуванням Бальї, урочисто присягнули не розходитися і збиратися всюди, де вимагатимуть обставини, до тих пір, поки не буде створена і затверджена на міцних підставах конституція королівства.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemMxTDBKbGNuUm9ZWFZzZEY4dFgweGxYM05sY20xbGJuUmZaR1ZmU21WMVgyUmxYMUJoZFcxbExtcHdaeTh5TlRCd2VDMUNaWEowYUdGMWJIUmZMVjlNWlY5elpYSnRaVzUwWDJSbFgwcGxkVjlrWlY5UVlYVnRaUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
22 червня депутати зібралися в церкві св. Людовика (граф д'Артуа велів замкнути ігровий зал). Тут до них приєдналися, для спільної перевірки повноважень, більшість депутатів від духовенства. Урочисте засідання 23 червня, за участю усіх станів, було відкрито промовою короля, в якій він, вказавши на «згубний поділ», заявив, що сам повинен припинити його. Потім була прочитана королівська декларація. Неккер спочатку склав дуже помірний текст декларації, проте у ньому було відведено місце і обіцянкам, даним 27 грудня 1788 року.
Цей проєкт не був прийнятий королем, що підкорився впливу королеви і графа д'Артуа. Відсутність Неккера на засіданні 23 червня ясно підкреслювало незгоду популярного міністра з новоскладеною декларацією. У ній заявлялося, що король бажає зберегти давню відмінність трьох станів: депутати повинні утворювати три палати і обговорювати справи по станах, сходитися ж для спільних обговорень вони можуть лише з особливого дозволу короля. Король оголошував такими що втрачають силу, як незаконні і не конституційні, наради депутатів третього стану. Він обіцяв, що без згоди представників і нації жоден новий податок не буде встановлений, ніякий старий податок не буде продовжений понад визначений законом термін, ніякої позики не буде укладено (крім виняткових випадків, наприклад війни); всі податки будуть встановлюватися лише до скликання наступних генеральних штатів тощо. Король висловлював бажання забезпечити особисту свободу і запрошував генеральні штати знайти й запропонувати йому найбільш підхожі способи для того, щоб примирити ліквідацію lettres de cachet з підтриманням громадської безпеки, щоб узгодити свободу друку з повагою до релігії, моральності й честі громадян тощо.
На закінчення було висловлено, що жоден законопроєкт не може отримати силу закону без спеціального схвалення короля, і повторена вимога короля розійтися негайно, а на наступний день зібратися для засідань кожному стану окремо.
Коли король пішов, за ним пішли майже всі єпископи, кілька священиків і значна частина дворян, інші ж депутати залишилися на своїх місцях.
«Панове, — сказав де Брезе, — ви чули наказ короля».
«Так, — відповів Мірабо, — ми чули наміри, які навіяні королю… Якщо вам доручили змусити нас піти звідси, ви повинні просити наказу вжити силу, так як ми не покинемо наших місць інакше, як перед силою багнетів» (ця фраза стала популярною у дещо іншій формі: «Підіть і скажіть вашому королю, що ми знаходимося тут з волі народу і підемо звідси тільки поступаючись силі штиків»).
Національні збори одностайно постановили, що вони залишаються при своїх колишніх рішеннях, і більшістю голосів 493 проти 34 оголосили (за пропозицією Мірабо) особистість депутатів недоторканою, а всіх, хто став би переслідувати їх під час або після закінчення сесії, за які б то не було пропозиції, думки або промови, проголошені ними в генеральних штатах, — зрадниками нації, винними в кримінальному злочині. Настрій зборів знайшов собі вираз в словах Мірабо:
«…те, що ви чули, могло б бути благом для батьківщини, якби подарунки деспотизму не були завжди небезпечні…»
Двір бажав діяти рішуче і заарештувати голів третього стану, проте злякався реакції народу і навіть переконав Неккера взяти назад прохання про відставку. 24 червня більшість духовенства увійшла до складу Національних зборів, а 25-го те ж саме зробила меншість дворян (47 осіб, з герцогом Філіпом Орлеанським на чолі).
27 червня король запросив і інших депутатів приєднатися до Національних зборів, які з 9 липня стали називатися установчими (фр. constituante).
Конституційний комітет з 30 осіб, обраний зборами, представив 8 липня план робіт, що стосуються вироблення нової конституції. Стурбовані зосередженням військ коло Парижа, збори звернулися до короля з запитом, на який вони отримали відповідь лише після подій 14 липня. 11 липня Неккер отримав відставку; Національні збори оголосили, що він та інші звільнені міністри забирають із собою повагу зборів і його жаль.
14 липня відбулося взяття Бастилії, потім почалися заворушення в містах і селах, відмови селян від сплати повинностей на користь поміщиків, ліквідація замків і документів на . Фактично феодалізму настав кінець.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelpqTDBSbFkyeGhjbUYwYVc5dVgyOW1YM1JvWlY5U2FXZG9kSE5mYjJaZlRXRnVYMkZ1WkY5dlpsOTBhR1ZmUTJsMGFYcGxibDlwYmw4eE56ZzVMbXB3Wnk4eU5UQndlQzFFWldOc1lYSmhkR2x2Ymw5dlpsOTBhR1ZmVW1sbmFIUnpYMjltWDAxaGJsOWhibVJmYjJaZmRHaGxYME5wZEdsNlpXNWZhVzVmTVRjNE9TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
4 серпня 1789, в знаменитому нічному засіданні, віконт Ноайль запропонував, для заспокоєння країни, оголосити такими, що підлягають викупу всі феодальні права, крім сеньйориальної панщини, права мертвої руки і інших залишків особистої залежності, які повинні бути ліквідовані без викупу. Цю пропозицію підтримав герцог д'Егійон, який вимагав, втім, викупу всіх без вилучення феодальних прав. Потім було зроблено ще цілий ряд пропозицій, і Національні збори прийняли наступні статті: ліквідація кріпацтва і права мертвої руки, можливість викупу сеньйориальних прав, ліквідація сеньйориальної юрисдикції, усіх грошових привілеїв та імунітетів, виняткового права полювання, заміна десятини грошовим внеском і можливість викупу всіх десятин (пізніше десятина була просто ліквідована), рівність податків, допущення усіх громадян до усіх військових посад, встановлення законів дарування, ліквідація продажу посад та привілеїв окремих провінцій і міст, реформу цехів. До кінця вересня зборами була затверджена «Декларація прав людини і громадянина».
1 жовтня, у Версалі, відбулося свято на честь офіцерів Фландрійського полку, на якому чітко виразилося неспівчуття двору до Національних зборів.
5 жовтня в Парижі вибухнув бунт: голодна юрба, супроводжувана національною гвардією, на чолі з Лафаєтом, рушила на Версаль і примусила короля переїхати до Парижа (6 жовтня). Тоді ж король дав свою згоду на представлені йому статті конституції та декларації прав.
З 19 жовтня Національні збори засідали у Парижі, спочатку в приміщенні єпископства, а потім у так званому Манежі, близько Тюїльрі. Коли в червні 1791 року Людовик XVI здійснив спробу втекти з Парижа, Національні збори оголосили свої засідання безперервними і постановили, що до скасування ним цього заходу, декрети зборів будуть виконуватися незалежно від прийняття їх королем. Вони взяли у свої руки керівництво державою, підпорядкували собі міністрів, послали в прикордонні департаменти комісарів зі свого середовища і склали новий текст присяги для армії. Питання про наслідки втечі короля, викликали в середовищі зборів різку незгоду в поглядах різних партій. Члени правої частини зборів говорили про викрадення (фр. enlevement) короля і вимагали відповідальності лише для радників та виконавців цього плану; серед лівої ясно висловлювалися республіканські прагнення і лунали голоси на користь скликання Національного конвенту.
Тоді ж були декретовані три наступні статті:
- якщо король, склавши присягу конституції, відмовиться від неї, він буде вважатися таким, що відрікся від престолу;
- якщо король стане на чолі армії, щоб направити її сили проти нації, або якщо він накаже своїм генералам виконати такий наказ, або, нарешті, якщо він буде чинити опір, формальним актом, всякого такого роду дії, вжитому від його імені, він буде вважатися таким, що відрікся від престолу;
- король, який відрікся або вважається таким, що відрікся від престолу, стає простим громадянином і підлягає на загальних підставах відповідальності за злочини, вчинені після його зречення.
Члени клубу кордельєрів склали петицію на ім'я Національних зборів, в якій вони заявляли, що «злочин Людовика XVI доведено, а тому він вважається таким, що король відрікся», і просили прийняти його зречення та скликати нові установчі збори.
17 липня, на Марсовому полі, ця петиція була виставлена на вівтарі вітчизни і зібрала вже понад 6 тис. підписів, коли з'явилися війська і Національна гвардія. Сталося військове зіткнення, під час яких було багато вбитих і поранених.
Це сильно похитнуло популярність Національних зборів, Лафаєта і Байї (мера Парижа). 5 серпня розпочався перегляд конституції, що закінчився 1 вересня. 3 вересня 1791 нова конституція була представлена королю, який прийняв її 13 числа, а 14 підписав її на Національних зборах та склав присягу.
«Бути вірним нації і закону, вживати всю делеговану йому владу на підтримку декретованої Національними установчими зборами конституції і примушувати виконувати закони».
30 вересня 1791 року відбувалося, в присутності короля, останнє засідання Національних зборів, на зміну яких в подальшому прийшли законодавчі збори, в яких не міг бути, і не був обраний жоден колишній депутат Національних зборів (згідно з декретом від 16 травня 1791).
Склад та порядок проведення зборів
Керівником Національних зборів був обраний, зазвичай на 15 днів, голова. Список голів Національних зборів містить у собі майже всі найпомітніші імена Національних зборів. Голова, секретарі (6 осіб, строком на один місяць) і члени різних комітетів щомісячно обиралися до бюро (комітети) (кількістю 30 осіб), на які поділялися збори. На попередній розгляд бюро вносились деякі проєкти. Найголовніші комітети Національних зборів: конституційний, фінансовий, церковний, дипломатичний, редакційний, судовий, військовий, феодальний, розшуковий (фр. Comitee des recherches), обов'язком якого було розкривати «образи нації»).
Право вносити пропозиції належало всім депутатам, але пропозиція надходила на обговорення зборів лише в тому випадку, якщо до неї примикало, ще принаймні два депутати.
Засідання були публічними; публіка звичайно не обмежувалася роллю глядачів, а втручалася в хід дебатів, аплодувала або шикала. Кілька разів життю депутатів, особливо ненависних натовпу, загрожувала серйозна небезпека. Партії не були розмежовані одна від одної.
Головних партій було три:
- Партія аристократів (вище духовенство, частина дворянства і колишніх членів парламентів різного рівня) бажала (різною мірою) збереження старого порядку і не була розбірлива у виборі засобів протидії більшості. Головні члени цієї партії: д'Епременіль, віконт Мірабо (брат великого оратора), абат Морі, .
- Середню партію (первинний центр) утворили монархісти, віддані ідеї королівської влади, але прихильники, у той же час, реформ і конституції, з поділом влади, і з представництвом з двох палат (Малуе, Муньє, Лалл-Толандаль, Бергасс, Клермон-Тоннер і ін.) На початку 1791 року вони заснували закритий клуб «неупереджених» або «монархічний». Багато з них залишили Національні збори після рішень 5-6 жовтня і після того, як збори зупинилися на однопалатній системі.
- Третя найвпливовіша партія —ліва, яку очолював «тріумвірат», що складався з Барнава, Дюпора і . Більш помірковані її члени (Тарже, Шапелье, Сійес, Рабо-Сент-Етьєн, Лафайєт, Байї та ін) зайняли місце первісного центру, коли той розпався.
Мірабо було важко зарахувати до тієї чи іншої партії, тому що у нього був свій власний план дій. Щоб перешкодити утворенню проєктованого Мірабо міністерства на чолі з ним, Національні збори прийняли постанову, якою забороняли своїм членам ставати міністрами. Політику Мірабо хотіли, після його смерті, продовжувати Барнав і Ламет, що відокремилися від більш крайніх «скажених», до яких належали Бюзо, Петіон, Робесп'єр, Редерер та ін. Серед останніх уже в цей час стали ясно намічатися республіканські прагнення.
Законодавча діяльність Національних зборів надзвичайно широка: вони заново перебудували всю Францію. У своїй законодавчій діяльності Національні збори виходили, по-перше, з визнаних тоді починань панівної раціоналістичної філософії, головним чином з політичних теорій Монтеск'є, Руссо і . Далі, воно брало до уваги вимоги життя, які давно довели повну неспроможність більшої частини установ і порядків старої Франції. Сильний вплив на діяльність зборів здійснювали поточні події. Так, наприклад, крайня слабкість виконавчої влади, яку створила конституція 1791 року, пояснюється не тільки впливом теорії, яка вимагала відокремлення влад та їх незалежності одна від одної, але і тією недовірою, з якою прихильники реформ ставилися до Людовика XVI, що часто перебував під впливом придворно-реакційної партії.
При такому положенні справ, Національні збори не хотіли надавати Людовику XVI сильну владу, побоюючись, що вона стане в його руках або в руках його радників знаряддям реакції та впливу. Цим пояснюється, значною мірою, і невдача планів Мірабо. Нарешті, в декретах Національних зборів можна простежити також вплив інтересів того суспільного класу, з середовища якого вийшло більшість діячів 1789 року, тобто буржуазії.
Національним зборам часто ставлять в докір презирство до досвіду минулого, радикалізм, схиляння перед абстрактними починаннями, з яких вони дедуктивним шляхом намагалися добути часткові приклади подальшої діяльності. Цей докір в значній мірі послаблюється тим, що в старому порядку занадто небагато заслуговувало збереження. Звинувачення Національних зборів в непрактичності, в нестачі політичного розуму, також значно послаблюються, якщо взяти до уваги минуле Франції, ті крайнощі централізації та урядової опіки, які представляли погану основу для розвитку в суспільстві практичного знайомства з державними і громадськими справами.
Конституція 1791 року проголошує суверенітет нації, визнає, що всяка влада походить від народу, що закон є вираженням загальної волі. Вона проводить суворий поділ влади законодавчої, виконавчої та судової.
Законодавча влада делегується народом в одній палаті (Національних законодавчих зборах), члени якого обираються з усіх активних громадян шляхом двоступеневих виборів. Король має право накладати вето на рішення законодавчих зборів, але його вето лише відстрочує рішення, а не скасовує. Не потребують королівської санкції і постанови, що стосуються внутрішнього розпорядку в середовищі зборів, виборів, відповідальності міністрів, порушення зборами звинувачень проти них, а також декрети про встановлення, продовження та стягнення податків.
Голова виконавчої влади — особисто недоторка́нний король; міністри призначаються і змінюються ним і несуть відповідальність, але відповідальність лише судову, а не політичну, так як вони не можуть бути обрані з середовища палати. Палата може притягнути їх до суду (фр. Haute cour nationale), якщо вони скоюють злочини, порушують конституцію або особисті та майнові права приватних осіб, але вона не може змусити короля змінити міністрів, якщо їй не подобається напрям їхньої політики.
Регіональне управління було приведено в згоду з новим поділом Франції на департаменти, дистрикти, кантони і громади. Функції управління, як загальнодержавного, так і спеціально-місцевого, були однаково передані новим адміністративним установам, які всі були виборними, колегіальними і майже незалежними від вищих, так як останні не призначали і не змінювали їх. Вища адміністрація (і навіть сам король) могла лише тимчасово усунути від справ підлеглих їй осіб, але остаточне рішення належало законодавчому зібранню. Вибори в нижчих територіальних одиницях були прямі (в них могли брати участь всі активні громадяни), у вищих — двоступеневі, причому виборчий ценз підвищувався. На всіх щаблях влада була розділена між радами та виконавчими бюро, і лише в дуже маленьких громадах вся виконавча влада була в руках одного мера. Вся дійсна влада переходила в руки нижчих адміністративних установ (мерів, комунальних рад та бюро). Між королем і його міністрами — з одного боку та місцевою владою — з іншого, не було прямого зв'язку: король не мав на місцях ніяких представників. Таким чином, замість крайньої централізації старого порядку Національні збори створили крайню децентралізацію і слабкість влади. Вище управління армією було доручено королю, але й тут його влада була теж значно обмежена (а саме: він міг призначати в армії лише певну частину особового складу). На противагу залежної від короля армії, була заснована Національна гвардія, в яку мали входити всі активні громадяни (хто не був внесений в її списки, не користувався правами активного громадянина).
Усі посади в Національній гвардії заміщалися на термін, за вибором підлеглих. Право звертатися при заворушеннях до збройної сили було надано муніципальній владі. Цивільний устрій духовенства перетворив духовних у посадових осіб, що обираються народом, які отримували певну платню від держави. Судова влада була передана в руки обираних народом суддів: у кантонах засновані мирові судді, з засідателями, в дистриктах — цивільні трибунали, в департаментах — кримінальні. Судова організація завершувалась єдиним касаційним судом і Haute cour nationale, складеним з членів касаційного суду і обраних особливим порядком присяжних. Haute cour nationale збирається для суду над міністрами та головними представниками виконавчої влади, а також для суду над злочинами, що загрожують загальній безпеці держави, коли декрет про звинувачення виходить від законодавчого корпусу. Набагато життєвішими, ніж судоустрій, виявилися нові порядки судочинства, створені Національними зборами головним чином за англійським і американським зразком і послужили, в свою чергу, зразками для цілого ряду країн.
Головними діячами судової реформи в Національних зборах були Бергасс, Туре, Дюпор, Тронше. Національні збори ліквідували продажність посад, перенесення справ з одних судів у інші, або в руки виконавчої влади («евокації»), судові функції адміністративних установ, так сильно заплутані, при старому порядку, правильне звершення правосуддя. Воно проголосило безкоштовність юстиції, гласне та усне судочинство, змагальність судочинства, ввело, у кримінальних справах, присяжних (для судження про факт злочину; кваліфікування ж його і визначення покарання було надано суддям), встановило рівність покарань, обіцяло переглянути цивільні закони і скласти загальне їх зведення, а також реформувати кримінальний кодекс, так, «щоб покарання були приведені у відповідність зі злочинами, спостерігаючи при цьому, щоб вони були помірні, і не втрачаючи з уваги, що закон може встановлювати лише суворо необхідні покарання» (декрет 16-24 серпня 1790 року). Новий кримінальний кодекс був затверджений 25 вересня 1791 року.
Законодавство Національних зборів ввело в життя два принципи, цілком чужі старому порядку: засади індивідуальної свободи і засади рівності. Ці принципи цілком змінили становище особистості, її громадянські і політичні права. Національні збори ліквідували окремі стани, на які поділялося французьке суспільство, і з'єднало всіх в одному класі «громадян» (фр. citoyen), причому отримання французького громадянства було значно полегшено. Було скасовано дворянські титули, герби, виключне право привілейованих осіб на займання важливих посад тощо. Впали всі колишні утиски особистої свободи, всі залишки особистої залежності. Кожен, хто ставав на французьку землю, ставав вільним (декрет 28 вересня 1791). Всякі обмеження прав протестантів і євреїв були ліквідовані. Національні збори оголосили, що надалі всі будуть рівні перед податком і перед судом, що всі громадяни будуть допущені до всіх місць і посад, без інших відмінностей, ніж їх чесноти і здібності.
Тут, однак, була допущена непослідовність, під впливом буржуазії: політичні права (обрання комунальної влади і вибірників другого ступеня та інші) отримали лише активні громадяни, тобто французи, які досягли 25 років, які мають осілість, що платять прямий податок, рівний принаймні сумі триденного заробітку, та не перебувають в особистому служінні. Виборці другого ступеня, що вибирають депутатів в палату і одні лише мали право на займання всіх посад по дистриктовому і департаментському управлінню, повинні були задовольняти ще строгіші вимоги майнового цензу.
Ці обмеження дали зброю крайнім демократичним партіям, які вимагали загального виборчого права. Принцип індивідуальної свободи знайшов вираження в статтях, котрі дозволяли особисте затримання лише у визначених законом випадках і при дотриманні відомих форм.
Національні збори залишилися вірними свободі пересування, коли (у вересні 1791 року) ліквідували всі постанови проти емігрантів.
Далі, Національні збори визнали свободу слова і друку (що призвело до ліквідації цензури), свободу совісті, свободу петицій і зборів (за умови сходитися неозброєними і підкорятися поліцейським правилам). Спогад про сильні корпорації старого порядку змусило Національні збори відступити, в цьому відношенні, від принципу особистої свободи: декрет 17 червня 1791 заборонив складати асоціації осіб заради їх «вигаданих спільних інтересів». Ліквідовані були всякі утиски особистої підприємливості, всякі обмеження свободи праці, монопольні торгові компанії.
Національні збори визнали шлюб громадянською угодою, але майже не змінили особистих відносин між подружжям, майже не торкнулись влади батька, чоловіка, опікуна. Принцип рівності змусив ліквідувати в праві спадкування всякі переваги статі і старшинства народження.
Законодавство Національних зборів, що стосується власності, давало розвиток індивідуалістичного начала: воно звільняло його від будь-яких утисків і обмежень, якими були так багаті старі феодальні порядки. Особлива феодальна власність, лени і зовсім зникли, після того як феодальні і сеньйоріальні права були ліквідовані (саме ті, які Національні збори виводили з особистої залежності, наприклад виключне право полювання та утримання голубників, панщина), інші оголошені такими, що підлягають викупу (ті, які виводилися Національними зборами з поступками поміщикам і з вільної угоди, наприклад право на ценз, (фр. lods et ventes) тощо), скасовані особливості у спадкуванні ленів, право феодального викупу, вотчинна юстиція та пов'язані з нею права. Вся нерухома власність стала вільною від ленних зобов'язань («le franc alleu general»).
Національні збори зробили серйозні промахи і в земельному законодавстві: оголошуючи селянські ділянки такими, що підлягають викупу, вони створили стиснуті умови викупу і не подбали про організацію викупної операції, про постачання селян необхідними для викупу засобами; нарешті, вони ліквідували вигідні для селян довічні оренди. Продаж так званого національного майна створив величезне переміщення земельної власності. Церковні землі були оголошені власністю нації 2 листопада 1789, а 4 грудня Талейран запропонував скористатися ними для сплати величезного державного боргу.
Фінансові труднощі (з літа 1789 надходження податків майже припинилося) та теорія, що не допускала в державі ніяких корпорацій і оголошувала їх власність надбанням держави, змусила Національні збори вдатися до наступного заходу. Для здійснення його була застосована система (декрет 19 грудня 1789), яких Національними зборами було випущено на 1 800 млн ліврів.
Питання про те, наскільки переміщення власності пішло на користь селян, наскільки воно сприяло створенню у Франції класу дрібних вільних земельних власників, досі не можна вважати остаточно вирішеним. Національні збори цілком змінили систему податків і державного кредиту, причому теорії фізіократів проведені були ними далеко не повністю і не послідовно. Вони знищили старі податкові привілеї двох перших станів і визнали всіх без винятку такими, що підлягають обкладенню податками, згідно із спроможністю кожного. Старі податки були ліквідовані й замінені прямим податком, що накладався на чистий дохід від земель та нерухомого майна, патентним збором, що накладався на промисловість, і податками, що накладались на капітал (митом, що носили протекційний і почасти навіть заборонний характер, гербовими зборами, іпотечним і так званими «реєстраційними внесками» фр. droits d'enregistrement). Далі, Національні збори привели до відома усіх дані про державний борг, переданий йому старим порядком, і приступили до його погашення, для чого було створено особливу установу. Усі галузі управління повинні були надалі строго дотримуватися правил проголошеної палати кошторису. Визначеним був і короля.
Національні установчі збори 1848—1849 рр.
Після лютневої революції у Франції також було скликано Національні установчі збори. Вони відкрили свої засідання 4 травня 1848 року, в Парижі, в складі 900 чоловік. Головами його були послідовно Бюше (по 15 червня), Сенар (по 19 липня), Марі (по серпень) і Арман Марраст. Національні збори визнали республіканську форму правління і замість тимчасового уряду, який склав з себе повноваження, вибрали (10 травня) «виконавчу комісію» з п'яти членів (Араго, Гарньє-Пажес, Ламартін, , Марі). Коли збори відкинули проєкт заснування міністерства прогресу та праці і порушили питання про закриття національних майстерень, йому стала загрожувати небезпека насильницького припинення його діяльності.
Після нападу на збори (15 травня) відбулося так зване червневе повстання; вулична боротьба тривала кілька днів і призвела до диктатури генерала Кавеньяка. Зборами було прийнято цілу низку надзвичайних заходів (висилка робітників не парижан в департаменти, стан облоги в Парижі, закриття деяких клубів і газет, встановлення застав для періодичної преси, обмеження зібрань і асоціацій тощо).
Головною справою зборів було вироблення нової конституції. Вже в половині травня вони призначили для цього комісію з 18 членів, до якої увійшли представники різних поглядів. 5 вересня Національні збори розпочали обговорення проєкту конституції і закінчили його до 4 листопада. Нова конституція була прийнята 739 голосами проти 30. Право на працю, питання яке викликало стільки хвилювань, не було визнано Національними зборами (проти нього говорили Токвіль, Дюверже де Горанн, Тьєр та ін.) Багато уваги було присвячено і фінансовим питанням, так як стан французьких фінансів в цей час був дуже сумним. Останні місяці Національні збори знаходилися в явному розладі з новим урядом — з президентом Людовиком-Наполеоном (обраним всупереч бажанню зборів, що схилявся скоріше на сторону Кавеньяка) і з його міністрами, які бажали якнайшвидшого розпуску зборів.
Однією з причин цієї незгоди були фінансові питання: Національні збори провели значні економії в бюджеті на 1849 рік, проти чого повстав уряд. 14 лютого 1849 Національні збори ухвалили, щоб протягом трьох місяців були проведені вибори в законодавчі збори, і 26 травня 1849 вони розійшлися.
Національні установчі збори 1871—1875 рр.
Обрані під час франко-прусської війни, виробили конституцію 1875 року, діючу у Франції, з деякими змінами, і донині. Опублікований урядом національної оборони негайно після укладання перемир'я з Пруссією, виборчий декрет 29 січня 1871 пропонував вибрати, загальною подачею голосів, 768 депутатів (включаючи депутатів від колоній).
Вибори проводилися за департаментськими списками і відбувалися (8 лютого 1871 року) при надзвичайно несприятливих умовах, тому що значна частина країни була ще зайнята ворогом. Насамперед, вирішенню Національними зборами підлягало питання про продовження війни або укладення миру. Так як величезна більшість в провінції бажала миру, то ревні республіканці (різних відтінків), що стояли за продовження війни, отримали в Національних зборах лише близько 250 місць, більшість же складалася з легітимістів і орлеаністов (бонапартистів в Національних зборах спочатку майже не було: на виборах 8 лютого їх не вибрав жоден департамент, крім Корсики). 12 лютого 1871 Національні збори відкрилися в Бордо, у фоє театру. 13-й уряд Національної оборони склав з себе владу.
Головою Національних зборів був обраний Жуль Греві (республіканець), а головою виконавчої влади — Луї Адольф Тьєр (17 лютого), потім засідання були відстрочені до закінчення переговорів про мир. 26 лютого був підписаний попередній мирний договір, і 1 березня Національні збори, незважаючи на гарячі протести деяких депутатів, прийняли головні статті договору, переважною більшістю. Вони підтвердили скинення Наполеона III і його династії, відхилили вимогу про перенесення засідань у Париж і прийняли кілька невдалих заходів (наприклад, щодо примусу до сплати за борговими зобов'язаннями), що викликали сильне незадоволення в Парижі.
18 березня відбулося повстання в Парижі після якого утворилася Паризька комуна. Угоду з нею було відкинуто Національними зборами, які прийняли загальний для всієї Франції муніципальний закон. 18 травня вони ратифікували укладений у Франкфурті мирний договір; в кінці того ж місяця була здобута остаточна перемога над Паризькою комуною.
Явно ворожі до уряду Національної оборони, національні збори призначили комісії для розслідування його дій. Незабаром з боку монархістів почалися нападки і на Тьєра, якого деякі члени правої партії звинувачували в терпимості до інсургентів. Національні збори скасували закони про вигнання орлеанських принців і перевірили повноваження тих з них, які були обрані депутатами (у грудні 1872 року вони повернули їм їхні земельні майна, конфісковані при імперії).
Реакційні та клерикальні прагнення більшості Національних зборів поступово ставали все яснішими, тоді як часткові вибори явно вказували на співчуття народу республіці. У перших числах червня Національні збори проголосували, за пропозицією Тьера, позику в 2,5 мільярди, з яких два повинні були піти на сплату військової винагороди Прусії; далі вони обговорили і прийняли закон про генеральні ради (який розширював сферу їх дій) та військовий закон, що встановив загальну військову повинність.
В кінці серпня Національні збори продовжили владу Тьєра на 3 роки і дали йому титул «президента республіки», в силу «своєї установчої влади, складової приналежності його суверенітету» (цю установчу владу оскаржував у Національних зборів Гамбетта). Проте, вони не поспішали з виробленням конституції, так як не було ще згоди щодо самого істотного питання. Члени правої партії сподівалися на монархічну реставрацію, але сам «король» (граф Шамбор) псував їх справу своєю непоступливістю. Тьєр, який щиро вважав республіку єдиною можливою тоді формою правління, ставав все більш обтяжливим для більшості Національних зборів, але все ще здавався незамінним; коли у січні 1872 року він залишився (з фінансового питання) в меншості і подав у відставку, збори відмовилися її прийняти.
Між тим відбулося розпадання лівого центру: близько 40 членів його перейшли до правого центру, решта приєдналися до прихильників республіки. Влітку 1872 року Національні збори проголосували угоду з Німеччиною про сплату військової винагороди та про очищення німцями французької території і прийняли запропоновану урядом позику в три мільярди. Агітація на користь розпуску зборів стала посилюватися (маніфест республіканської партії від 2 серпня). Послання Тьера (13 листопада 1872 року), яке вказувало, що порятунок Франції — лише в республіці, викликало сильне роздратування серед правих. Більшість комісії тридцяти, вибраної для вироблення проєкту закону про взаємні відносини президента і зборів, була монархічна.
У середині березня, за пропозицією комісії, право президента республіки брати участь у дебатах зборів було піддано обмеженням. 16 березня було оголошено про майбутню сплату останнього мільярда винагороди та про очищення французької території. Праві відчували себе тепер, завдяки злиттю різних фракцій, настільки сильними, що знайшли можливим розпочати рішучу боротьбу з республіканською партією. Незручний для них голова зборів Греві змушений був скласти з себе повноваження, його місце зайняв, 4 квітня 1873 року, , кандидат правих.
Кілька днів по тому інтерпеляція правих про «необхідність дати перевагу виключно консервативній політиці» і заяву її прихильників (промова Брольї), що новостворене Тьером міністерство не надає достатніх гарантій для боротьби з радикалізмом, змусили президента республіки поставити питання про довіру і, після того, як прийнятий ним простий перехід до чергових справ був відкинутий (362 голосами проти 348) — подати у відставку, яка і була прийнята 368 голосами проти 339 (24 травня 1873 року). Потім 390 голосами з 392 що голосували (решта утрималися) президентом республіки був обраний маршал Мак-Магон, який утворив «міністерство боротьби» (Брольї), перейнятий ворожнечею до республіки і клерикальним фанатизмом. Небезпека для республіки зробилася надзвичайно велика, коли (14 жовтня) граф Шамбор погодився на умови, запропоновані йому від імені монархічного комітету дев'яти. 22 жовтня, за пропозицією комітету дев'яти, був навіть вироблений обома правими партіями проєкт закону про відновлення монархії, але сам граф Шамбор знову зіпсував справу своїх прихильників своєї незговірливістю (особливо відмовою прийняти триколірний прапор). Реставрація монархії не вдалася.
20 листопада було продовжено на 7 років повноваження маршала Мак-Магона (383 голоси проти 317), і слідом за тим утворена комісія тридцяти, для розгляду проєктів конституційних законів. Величезну більшість її складали монархісти. Питання про викликало незгоду між урядом і легітимістами, а ставлення міністрів до бонапартистської маніфестації посварило їх з прихильниками імперії. У січні 1874 року був проголосований закон про мерів, що надавав право їх призначення уряду.
У травні 1874 року міністерство Брольї поступилося місцем бонапартистському та клерикальному кабінету Маня і Фурту. При обговоренні виборчого закону, друга комісія тридцяти зазнала поразки; загальне голосування було збережено. Розпочате 21 січня 1875 обговорення конституційних законів викликало у зборах сильну розбіжність: монархісти не хотіли проголошувати республіку, але більшість не погоджувалася і на проєкт комісії тридцяти, яка пропонувала щось на зразок диктатури для маршала. Внаслідок способу дій графа Шамбора і незгод у середовищі монархістів, про безпосереднє відновлення монархії не можна було й думати. Між тим ззовні загрожувала небезпека нового німецького вторгнення; необхідно було зважитися на що-небудь. Монархіст Валлон запропонував, 30 січня 1875 року, поправку до проєкту конституційного закону, такого змісту:
«Президент республіки обирається більшістю голосів сенату і палати депутатів, з'єднаних в національних зборах, він призначається на 7 років і може бути переобраний».
Поправка Валлона була прийнята 353 голосами проти 352 і таким чином, завдяки приєднанню до лівих кількох членів конституційної правої частини зборів, була встановлена республіка, більшістю одного голосу. Але й після цього, здавалося, було ще далеко до кінця: запекла боротьба зав'язалася навколо проєкту про сенат. Нарешті, був прийнятий проєкт Валлона, за яким обрання 75 довічних сенаторів було надано Національним зборам, а решту 225, що обираються на 9 років, — особливим виборчим колегіям. За пропозицією Валлона, було прийнято право президента розпускати палату депутатів, за згодою сенату; перегляд конституційних законів був довірений обом палатам, з'єднаним у Національних зборах. За пропозицією Равінеля, місцем перебування обох палат і виконавчої влади був призначений Версаль: Національні збори до самого кінця залишилися вірними своїй ворожнечі до Парижу. Закон про сенат був прийнятий 24 лютого 1875 року; на наступний день було прийнято і весь закон про організацію державних влад (425 голосів проти 254). Потім було прийнято закон про свободу вищого викладання, виборчий закон і деякі інші; також було призначено 75 довічних сенаторів.
Згідно з прийнятими рішеннями, Національні збори, за конституцією 1875 року, складаються з'єднанням в одне ціле сенату і палати депутатів. Голова сенату головує в Національних зборах, які він і скликає. Рішення Національних зборів ухвалюються при абсолютній більшості голосів. Національні збори збираються у Версалі:
- для обрання президента республіки, коли його пост стає вакантним, чи після закінчення законного терміну повноважень, або відставки, або смерті.
- для перегляду конституційних законів, коли обидві палати визнають його необхідним (за пропозицією президента республіки або за ініціативою депутатів або сенаторів).
Національні збори, врешті, розійшлися (31 грудня 1875 року).
Див. також
Джерела
Пропозиція, внесена депутатом Вольнеєм на засіданні Французьких Національних Зборів 18 травня 1790 року. Міжнародна політика новітнього часу у договорах, нотах і деклараціях. Ч. 1. Від Французької революції до імперіалістичної війни. — Москва, 1925.
- A. Brette, «Recueil des actes relatifs à la convocation etc.» (частина колекції невиданих документів, що публікується міністром народної освіти);
- протоколи зборів нотаблів 1788 р. (П., 1789);
- протоколи Національних зборів (75 томів);
- різні колекції декретів (наприклад, Duvergier, «Collection des lois et d écrets»);
- Lallement, «Choix de rapports, opinions et discours prononcés à la Tribune nationale;
- Ass. constituante» (П., 1818–1819);
- Mavidal et Laurent, «Archives parlementaires» (з VIII по XXXIII томи, 1867-89);
- Et. Charavay, «L'Ass. é lectorale de Paris en 1790–1791» (протоколи, 1890);
- Lally-Tolendal, «Lettres à ses commettants» (1789);
- Calonne, «Etat de la France» (Лондон, 1790);
- Rabaut St-Etienne, «Almanach histor. de la R évolution franç.» (1791);
- Mounier, «Recherches sur les causes qui ont empêché les Franç ais de devenir libres» (1792);
- Al. de Lameth, «Histoire de l'Ass. constituante» (1828–1829);
- Маса мемуарів: Бульє, Неккера, Бальї, Мірабо, Монлозье, Малле дю Пана, Лафайєта, Петіона, Бюзо, Мадуе, Ларевельер-Лено та інших (вказівки на видання їх див. в «Hist. g éné r.» Лависса и Рамбо, т. VIII, стр. 116–117);
- Показання іноземців: Gouverneur Morris, «Memorial» (1832), і його ж, «Diary and letters» (1888);
- Arthur Joung, «Voyage en France»;
- «I dispacei degli ambasciatori veneti» (надруковано M. Ковалевським, т. I, 1895);
- Eug. Pierre, «Histoire des assembl é es polit. en France» (т. I: «La Premi è re constituante», П., 1877);
- A. Cherest, «La Chute de l'ancien R é gime» (1884–1886);
- H. Кареев, "История Западной Европы в новое время (т. III, СПб., 1893; приведена бібліографія з окремих питань);
- М. Ковалевский, «Происхождение современной демократии» (тома I–III, Москва, 1895-1896);
- «Compte rendu des s éances de l'Assemblé e nationale constituante» (Париж, 1849-1850);
- Babaud-Laribi ère, «Histoire de l'Assemblé e constituante» (Париж, 1850);
- «Annales de l'Assemblée nation ale» (45 тт.);
- «Impressions etc.» (70 тт.);
- Avenel, «Lundis r é volutionnaires, 1871-75» (П., 1875);
- Franck, «Histoire de l'Ass. nat.»; Glais-Bizoin, «Dictature de cinq mois» (П., 1873);
- Ranc, «De Bordeaux à Versailles, l'Ass. de 1871 et la République»;
- «Trois mois d'histoire contemporaine. La vérité sur l'essai de restauration monarchique. Evénements qui se sont accomplis du 5 Aoû t au 5 Nov. 1873» (П., 1873);
- Léonce Dupont, «Tours et Bordeaux, Souvenirs de la République à outrance»;
- Claretie, «Histoire de la Révolution de 1870-71»;
- Fiaux, «Histoire de la guerre civile de 1871. Le Gouvernement et l'Assemblée de Versailles, la Commune de Paris»;
- Berthezène, «Histoire de la troisième République (1870-80)»;
- Clerc, «Biographie des députés, avec leurs principaux votes» (1871–1885);
- Duret, «Hist. de quatre ans 1870-73»;
- Grenville-Murray, «Les Hommes de la troisième République»;
- César Cantu, «Les trente dernières années (1848-78)»;
- Louis Blane, «Hist. de la Constitution du 25 Févr. 1875» (П., 1882);
- Jules Simon, «Le gouvermenent de M. Thiers» (Париж, 1879-80);
- Henri Martin, «Histoire de France» (тт. VII и VIII, П., 1890);
- W. Oncken, «Das Zeitalter des Kaisers Wilhelm» (Б., 1892);
- Zevort, «Histoire de la troisi ème ré publique» (т. I, П., 1896).
Посилання
- Національні збори у Великій Радянській Енциклопедії[недоступне посилання з липня 2019]
- Національні збори у Великому юридичному словнику[недоступне посилання з липня 2019]
- Національні збори в книзі «Отечественныя записки, Том 224, Часть 2»
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Cya stattya potrebuye istotnoyi pererobki Mozhlivo yiyi neobhidno dopovniti perepisati abo vikifikuvati Poyasnennya prichin ta obgovorennya na storinci Vikipediya Statti sho neobhidno polipshiti Tomu hto dodav shablon zvazhte na te shob povidomiti osnovnih avtoriv statti pro neobhidnist polipshennya dodavshi do yihnoyi storinki obgovorennya takij tekst subst polipshiti avtoru Nacionalni ustanovchi zbori 25 chervnya 2024 a takozh ne zabudte opisati prichinu nominaciyi na pidstorinci Vikipediya Statti sho neobhidno polipshiti za vidpovidnij den Nacionalni zbori fr Assemblee nationale Nacionalni ustanovchi zbori takozh Konstituanta fr Assemblee nationale constituante taku nazvu zazvichaj mali pershi ustanovchi zbori predstavnikiv narodu u Franciyi za chasiv Velikoyi revolyuciyi Nacionalni ustanovchi zbori Data stvorennya zasnuvannya17 chervnya 1789 Uchast uFrancuzka revolyuciya Krayina Korolivstvo Franciya Roztashuvannya shtab kvartiriVersal i Parizh PoperednikGeneralni shtati Zaminenij naZakonodavchi zbori Franciyi Na zaminuGeneralni shtati 1789 Nacionalni ustanovchi zbori u Vikishovishi Nacionalni ustanovchi zboriNacionalni ustanovchi zbori 1789 1791 rr Koli vnutrishnye stanovishe Franciyi zmusilo Lyudovika XVI sklikati generalni shtati parizkij parlament zazhadav shob voni buli skladeni za formoyu yaku mali u 1614 roci tobto shob privilejovani stani duhovenstvo i dvoryanstvo mali 2 golosi a neprivilejovanij tretij stan odin golos Ce zagrozhuvalo zagalmuvati neobhidni reformi Naciya zahopleno zustrila zvistku pro majbutnye sklikannya generalnih shtativ vimagala pogolovnogo golosuvannya i podvoyennya deputativ tretogo stanu Hocha sklikani Nekkerom notabli vislovilisya za zberezhennya golosuvannya po stanam i proti podvoyennya chisla deputativ tretogo stanu odnak Nekker pogodivsya na ostannyu miru zalishivshi nevirishenim pitannya pro sposib podachi golosiv Balyazhi i seneshalstva sudovi okrugi buli rozdileni na 2 klasi yak i v 1614 roci balyazhi pershogo klasu povinni buli pryamo vid sebe posilati deputativ balyazhi drugogo klasu buli z yednani po kilka v grupi i priznachali predstavnikiv v generalni shtati Reglament 24 sichnya 1789 viznachiv viborchi prava kozhnogo stanu Osoblivo skladnimi buli vibori tretogo stanu Vsi francuzi za narodzhennyam abo naturalizovani yaki dosyagli 25 rokiv yaki mayut osilist i vneseni do spiskiv podatkiv brali uchast v pervinnih viborchih zborah yaki skladali nakazi i vibirali delegativ yaki zvodili pervinni nakazi v odin zagalnij nakaz i priznachali 1 4 predstavnikiv zi svogo seredovisha dlya podannya nakazu v zagalni zbori tretogo stanu sho zbiralisya v golovnomu misti balyazhu abo seneshalstva Vibori buli chastkovo tristupenevi chastkovo dvostupenevi v okrugah skladenih z dekilkoh balyazhiv deputati kozhnogo balyazhu vibirali 1 4 predstavnikiv zi svogo seredovisha v zagalni zbori okrugu a ti uzhe obirali deputativ U Vikidzherelah ye Propoziciya vnesena deputatom Volneyem na zasidanni Francuzkih Nacionalnih Zboriv 18 travnya 1790 roku Vzagali v pravilah pro vibori ne bulo odnomanitnosti Gramota pro sklikannya generalnih shtativ 27 kvitnya 1789 svidchila tak Deputati generalnih shtativ budut zabezpecheni instrukciyami i zagalnimi povnovazhennyami fr pouvoirs generaux dostatnimi dlya togo shob voni proponuvali predstavlyali virishuvali i prijmali vse te sho mozhe stosuvatisya potreb derzhavi viyavlennya zlovzhivan vstanovlennya pevnogo i micnogo poryadku v usih chastinah upravlinnya zagalnogo dobrobutu nashogo korolivstva i blaga vsih i kozhnogo Generalni shtati buli vidkriti osobisto korolem u Versali 5 travnya 1789 roku koli she ne vsi vibori buli zakincheni Zagalne chislo deputativ dorivnyuvalo 1118 577 vid tretogo stanu 291 vid duhovenstva 250 vid dvoryanstva Sered nih bulo porivnyano malo osib dosvidchenih u spravah praktichno znajomih zi stanom v krayini i z yiyi potrebami Duhovenstvo dosit rizko rozpadalosya na vishe 48 arhiyepiskopiv i yepiskopiv ta 36 abativ i kanonikiv i nizhche bidni silski kyure sho zazdrili bagatstvu ta vplivu vishogo duhovenstva Sered dvoryanstva bulo blizko 60 chleniv yaki zajmali visoki posadi z deputativ tretogo stanu lishe 10 vikonuvali vishi posadi intendanta derzhavnogo radnika tosho bilshist zhe skladalasya z advokativ notariusiv likariv kupciv remisnikiv i nevelikoyi grupi silskih gospodariv Yedinu uryadovu programu zasidan generalnih shtativ predstavlyalo spochatku rishennya korolivskoyi radi 27 grudnya 1788 roku yaka shvalila dopovid Nekkera vid togo zh chisla Cya programa mistila v sobi povernennya naciyi prava davati zgodu na podatki periodichnist sklikannya generalnih shtativ vstanovlennya byudzhetu vitrat obov yazkovogo dlya ministriv priznachennya viddachu na rishennya shtativ pitannya pro lettres de cachet i pro svobodu presi vstanovlennya v usomu korolivstvi provincijnih shtativ sproshennya administraciyi rivnist usih pered podatkom Mova korolya pri vidkritti shtativ zhodnim slovom ne zgaduvala pro ci obicyanki i viznavala golovnim zavdannyam shtativ vidnovlennya micnogo poryadku v finansah i zmicnennya derzhavnogo kreditu Korol ogoloshuvav sho vin zberezhe nedotorkannoyu svoyu vladu i monarhichni principi Hranitel pechati Baranten sho govoriv pislya korolya zasterigav zbori vid zgubnih himer nadavav trom stanam samim vstanoviti sposib golosuvannya shvalyuyuchi vtim pogolovne golosuvannya obicyav rivnist staniv v platezhi podatkiv Dopovid Nekkera napovnena suhimi ciframi spravila nespriyatlive vrazhennya svoyimi protirichchyami I v nij ne jshlosya ani slova pro kolishni obicyanki 6 travnya usi stani zibralisya okremo ale deputati tretogo stanu yaki virishili vzyati nazvu deputativ gromad fr deputes des Communes vislovili nebazhannya utvoriti z sebe okremu palatu Dvoryanstvo 188 ma golosami proti 47 virishilo pristupiti do povirki povnovazhen okremo vid inshih staniv duhovenstvo prijnyalo take zh rishennya ne ostatochne ale lishe neznachnoyu bilshistyu v 19 golosiv Nastupnogo dnya 12 chleniv tretogo stanu zaprosili duhovenstvo ta dvoryanstvo sformuvati zagalni zbori i spilno pristupiti do povirki povnovazhen Duhovenstvo zaproponuvalo shob stani priznachili dlya ugodi osoblivih komisariv a tretij stan pogodivsya vimagati pogolovnogo rahunku golosiv spochatku lishe dlya spilnoyi povirki povnovazhen Tak sprava tyagnulasya do 10 chervnya koli za propoziciyeyu Sijesa tretij stan virishiv v ostannij raz zrobiti zaproshennya dvom inshim stanam i potim pristupiti do povirki povnovazhen usih deputativ sho i bulo zakincheno do 15 go chisla vzhe todi kilka kyure priyednalosya do deputativ tretogo stanu Slidom za tim deputati tretogo stanu zajnyalisya pitannyam pro najmenuvannya zboriv Vidkinuvshi kilka propozicij Mirabo napriklad proponuvav nazvu narodnoyi palati tretij stan viznayuchi sebe predstavnictvom 96 sotih usiyeyi naciyi uzyav 17 chervnya za propoziciyeyu Sijesa nazvu Nacionalni zbori Shob ubezpechiti sebe vid mozhlivoyi perervi abo navit pripinennya yih diyalnosti chleni nacionalnih zboriv virishili pov yazati zi svoyeyu doleyu dolyu derzhavnogo kreditu i ogolosili sho podatki i pobori hocha vstanovleni i styaguyutsya nezakonno vse taki budut styaguvatisya yak i ranishe ale tilki do rozpusku zboriv z dnya yakogo styagnennya vsih podatkiv i poboriv ne prijnyati zborami povinni pripinitisya Dali Nacionalni zbori ogolosili sho yak tilki voni vstanovit u zgodi z korolem principi vidrodzhennya naciyi voni zajmutsya doslidzhennyam i konsolidaciyeyu derzhavnogo borgu i postavlyat derzhavnih kreditoriv na ohoronu chesti francuzkogo narodu Mizh tim dvoryanstvo i vishe duhovenstvo zvernulisya do korolya z protestom proti dij tretogo stanu 20 chervnya zala zasidan Nacionalnih zboriv opinilasya zamknenoyu pid privodom prigotuvan do korolivskogo zasidannya Todi deputati zibralisya v zali dlya gri v m yach fr salle du jeu de paume sho nalezhala grafu d Artua i tut pid golovuvannyam Balyi urochisto prisyagnuli ne rozhoditisya i zbiratisya vsyudi de vimagatimut obstavini do tih pir poki ne bude stvorena i zatverdzhena na micnih pidstavah konstituciya korolivstva Nacionalni ustanovchi zbori 22 chervnya deputati zibralisya v cerkvi sv Lyudovika graf d Artua veliv zamknuti igrovij zal Tut do nih priyednalisya dlya spilnoyi perevirki povnovazhen bilshist deputativ vid duhovenstva Urochiste zasidannya 23 chervnya za uchastyu usih staniv bulo vidkrito promovoyu korolya v yakij vin vkazavshi na zgubnij podil zayaviv sho sam povinen pripiniti jogo Potim bula prochitana korolivska deklaraciya Nekker spochatku sklav duzhe pomirnij tekst deklaraciyi prote u nomu bulo vidvedeno misce i obicyankam danim 27 grudnya 1788 roku Cej proyekt ne buv prijnyatij korolem sho pidkorivsya vplivu korolevi i grafa d Artua Vidsutnist Nekkera na zasidanni 23 chervnya yasno pidkreslyuvalo nezgodu populyarnogo ministra z novoskladenoyu deklaraciyeyu U nij zayavlyalosya sho korol bazhaye zberegti davnyu vidminnist troh staniv deputati povinni utvoryuvati tri palati i obgovoryuvati spravi po stanah shoditisya zh dlya spilnih obgovoren voni mozhut lishe z osoblivogo dozvolu korolya Korol ogoloshuvav takimi sho vtrachayut silu yak nezakonni i ne konstitucijni naradi deputativ tretogo stanu Vin obicyav sho bez zgodi predstavnikiv i naciyi zhoden novij podatok ne bude vstanovlenij niyakij starij podatok ne bude prodovzhenij ponad viznachenij zakonom termin niyakoyi poziki ne bude ukladeno krim vinyatkovih vipadkiv napriklad vijni vsi podatki budut vstanovlyuvatisya lishe do sklikannya nastupnih generalnih shtativ tosho Korol vislovlyuvav bazhannya zabezpechiti osobistu svobodu i zaproshuvav generalni shtati znajti j zaproponuvati jomu najbilsh pidhozhi sposobi dlya togo shob primiriti likvidaciyu lettres de cachet z pidtrimannyam gromadskoyi bezpeki shob uzgoditi svobodu druku z povagoyu do religiyi moralnosti j chesti gromadyan tosho Na zakinchennya bulo vislovleno sho zhoden zakonoproyekt ne mozhe otrimati silu zakonu bez specialnogo shvalennya korolya i povtorena vimoga korolya rozijtisya negajno a na nastupnij den zibratisya dlya zasidan kozhnomu stanu okremo Koli korol pishov za nim pishli majzhe vsi yepiskopi kilka svyashenikiv i znachna chastina dvoryan inshi zh deputati zalishilisya na svoyih miscyah Panove skazav de Breze vi chuli nakaz korolya Tak vidpoviv Mirabo mi chuli namiri yaki naviyani korolyu Yaksho vam doruchili zmusiti nas piti zvidsi vi povinni prositi nakazu vzhiti silu tak yak mi ne pokinemo nashih misc inakshe yak pered siloyu bagnetiv cya fraza stala populyarnoyu u desho inshij formi Pidit i skazhit vashomu korolyu sho mi znahodimosya tut z voli narodu i pidemo zvidsi tilki postupayuchis sili shtikiv Nacionalni zbori odnostajno postanovili sho voni zalishayutsya pri svoyih kolishnih rishennyah i bilshistyu golosiv 493 proti 34 ogolosili za propoziciyeyu Mirabo osobistist deputativ nedotorkanoyu a vsih hto stav bi peresliduvati yih pid chas abo pislya zakinchennya sesiyi za yaki b to ne bulo propoziciyi dumki abo promovi progolosheni nimi v generalnih shtatah zradnikami naciyi vinnimi v kriminalnomu zlochini Nastrij zboriv znajshov sobi viraz v slovah Mirabo te sho vi chuli moglo b buti blagom dlya batkivshini yakbi podarunki despotizmu ne buli zavzhdi nebezpechni Dvir bazhav diyati rishuche i zaareshtuvati goliv tretogo stanu prote zlyakavsya reakciyi narodu i navit perekonav Nekkera vzyati nazad prohannya pro vidstavku 24 chervnya bilshist duhovenstva uvijshla do skladu Nacionalnih zboriv a 25 go te zh same zrobila menshist dvoryan 47 osib z gercogom Filipom Orleanskim na choli 27 chervnya korol zaprosiv i inshih deputativ priyednatisya do Nacionalnih zboriv yaki z 9 lipnya stali nazivatisya ustanovchimi fr constituante Konstitucijnij komitet z 30 osib obranij zborami predstaviv 8 lipnya plan robit sho stosuyutsya viroblennya novoyi konstituciyi Sturbovani zoseredzhennyam vijsk kolo Parizha zbori zvernulisya do korolya z zapitom na yakij voni otrimali vidpovid lishe pislya podij 14 lipnya 11 lipnya Nekker otrimav vidstavku Nacionalni zbori ogolosili sho vin ta inshi zvilneni ministri zabirayut iz soboyu povagu zboriv i jogo zhal 14 lipnya vidbulosya vzyattya Bastiliyi potim pochalisya zavorushennya v mistah i selah vidmovi selyan vid splati povinnostej na korist pomishikiv likvidaciya zamkiv i dokumentiv na Faktichno feodalizmu nastav kinec Deklaraciya prav lyudini i gromadyanina 4 serpnya 1789 v znamenitomu nichnomu zasidanni vikont Noajl zaproponuvav dlya zaspokoyennya krayini ogolositi takimi sho pidlyagayut vikupu vsi feodalni prava krim senjorialnoyi panshini prava mertvoyi ruki i inshih zalishkiv osobistoyi zalezhnosti yaki povinni buti likvidovani bez vikupu Cyu propoziciyu pidtrimav gercog d Egijon yakij vimagav vtim vikupu vsih bez viluchennya feodalnih prav Potim bulo zrobleno she cilij ryad propozicij i Nacionalni zbori prijnyali nastupni statti likvidaciya kripactva i prava mertvoyi ruki mozhlivist vikupu senjorialnih prav likvidaciya senjorialnoyi yurisdikciyi usih groshovih privileyiv ta imunitetiv vinyatkovogo prava polyuvannya zamina desyatini groshovim vneskom i mozhlivist vikupu vsih desyatin piznishe desyatina bula prosto likvidovana rivnist podatkiv dopushennya usih gromadyan do usih vijskovih posad vstanovlennya zakoniv daruvannya likvidaciya prodazhu posad ta privileyiv okremih provincij i mist reformu cehiv Do kincya veresnya zborami bula zatverdzhena Deklaraciya prav lyudini i gromadyanina 1 zhovtnya u Versali vidbulosya svyato na chest oficeriv Flandrijskogo polku na yakomu chitko virazilosya nespivchuttya dvoru do Nacionalnih zboriv 5 zhovtnya v Parizhi vibuhnuv bunt golodna yurba suprovodzhuvana nacionalnoyu gvardiyeyu na choli z Lafayetom rushila na Versal i primusila korolya pereyihati do Parizha 6 zhovtnya Todi zh korol dav svoyu zgodu na predstavleni jomu statti konstituciyi ta deklaraciyi prav Z 19 zhovtnya Nacionalni zbori zasidali u Parizhi spochatku v primishenni yepiskopstva a potim u tak zvanomu Manezhi blizko Tyuyilri Koli v chervni 1791 roku Lyudovik XVI zdijsniv sprobu vtekti z Parizha Nacionalni zbori ogolosili svoyi zasidannya bezperervnimi i postanovili sho do skasuvannya nim cogo zahodu dekreti zboriv budut vikonuvatisya nezalezhno vid prijnyattya yih korolem Voni vzyali u svoyi ruki kerivnictvo derzhavoyu pidporyadkuvali sobi ministriv poslali v prikordonni departamenti komisariv zi svogo seredovisha i sklali novij tekst prisyagi dlya armiyi Pitannya pro naslidki vtechi korolya viklikali v seredovishi zboriv rizku nezgodu v poglyadah riznih partij Chleni pravoyi chastini zboriv govorili pro vikradennya fr enlevement korolya i vimagali vidpovidalnosti lishe dlya radnikiv ta vikonavciv cogo planu sered livoyi yasno vislovlyuvalisya respublikanski pragnennya i lunali golosi na korist sklikannya Nacionalnogo konventu Todi zh buli dekretovani tri nastupni statti yaksho korol sklavshi prisyagu konstituciyi vidmovitsya vid neyi vin bude vvazhatisya takim sho vidriksya vid prestolu yaksho korol stane na choli armiyi shob napraviti yiyi sili proti naciyi abo yaksho vin nakazhe svoyim generalam vikonati takij nakaz abo nareshti yaksho vin bude chiniti opir formalnim aktom vsyakogo takogo rodu diyi vzhitomu vid jogo imeni vin bude vvazhatisya takim sho vidriksya vid prestolu korol yakij vidriksya abo vvazhayetsya takim sho vidriksya vid prestolu staye prostim gromadyaninom i pidlyagaye na zagalnih pidstavah vidpovidalnosti za zlochini vchineni pislya jogo zrechennya Chleni klubu kordelyeriv sklali peticiyu na im ya Nacionalnih zboriv v yakij voni zayavlyali sho zlochin Lyudovika XVI dovedeno a tomu vin vvazhayetsya takim sho korol vidriksya i prosili prijnyati jogo zrechennya ta sklikati novi ustanovchi zbori 17 lipnya na Marsovomu poli cya peticiya bula vistavlena na vivtari vitchizni i zibrala vzhe ponad 6 tis pidpisiv koli z yavilisya vijska i Nacionalna gvardiya Stalosya vijskove zitknennya pid chas yakih bulo bagato vbitih i poranenih Ce silno pohitnulo populyarnist Nacionalnih zboriv Lafayeta i Bajyi mera Parizha 5 serpnya rozpochavsya pereglyad konstituciyi sho zakinchivsya 1 veresnya 3 veresnya 1791 nova konstituciya bula predstavlena korolyu yakij prijnyav yiyi 13 chisla a 14 pidpisav yiyi na Nacionalnih zborah ta sklav prisyagu Buti virnim naciyi i zakonu vzhivati vsyu delegovanu jomu vladu na pidtrimku dekretovanoyi Nacionalnimi ustanovchimi zborami konstituciyi i primushuvati vikonuvati zakoni 30 veresnya 1791 roku vidbuvalosya v prisutnosti korolya ostannye zasidannya Nacionalnih zboriv na zminu yakih v podalshomu prijshli zakonodavchi zbori v yakih ne mig buti i ne buv obranij zhoden kolishnij deputat Nacionalnih zboriv zgidno z dekretom vid 16 travnya 1791 Sklad ta poryadok provedennya zborivKerivnikom Nacionalnih zboriv buv obranij zazvichaj na 15 dniv golova Spisok goliv Nacionalnih zboriv mistit u sobi majzhe vsi najpomitnishi imena Nacionalnih zboriv Golova sekretari 6 osib strokom na odin misyac i chleni riznih komitetiv shomisyachno obiralisya do byuro komiteti kilkistyu 30 osib na yaki podilyalisya zbori Na poperednij rozglyad byuro vnosilis deyaki proyekti Najgolovnishi komiteti Nacionalnih zboriv konstitucijnij finansovij cerkovnij diplomatichnij redakcijnij sudovij vijskovij feodalnij rozshukovij fr Comitee des recherches obov yazkom yakogo bulo rozkrivati obrazi naciyi Pravo vnositi propoziciyi nalezhalo vsim deputatam ale propoziciya nadhodila na obgovorennya zboriv lishe v tomu vipadku yaksho do neyi primikalo she prinajmni dva deputati Zasidannya buli publichnimi publika zvichajno ne obmezhuvalasya rollyu glyadachiv a vtruchalasya v hid debativ aploduvala abo shikala Kilka raziv zhittyu deputativ osoblivo nenavisnih natovpu zagrozhuvala serjozna nebezpeka Partiyi ne buli rozmezhovani odna vid odnoyi Golovnih partij bulo tri Partiya aristokrativ vishe duhovenstvo chastina dvoryanstva i kolishnih chleniv parlamentiv riznogo rivnya bazhala riznoyu miroyu zberezhennya starogo poryadku i ne bula rozbirliva u vibori zasobiv protidiyi bilshosti Golovni chleni ciyeyi partiyi d Epremenil vikont Mirabo brat velikogo oratora abat Mori Serednyu partiyu pervinnij centr utvorili monarhisti viddani ideyi korolivskoyi vladi ale prihilniki u toj zhe chas reform i konstituciyi z podilom vladi i z predstavnictvom z dvoh palat Malue Munye Lall Tolandal Bergass Klermon Tonner i in Na pochatku 1791 roku voni zasnuvali zakritij klub neuperedzhenih abo monarhichnij Bagato z nih zalishili Nacionalni zbori pislya rishen 5 6 zhovtnya i pislya togo yak zbori zupinilisya na odnopalatnij sistemi Tretya najvplivovisha partiya liva yaku ocholyuvav triumvirat sho skladavsya z Barnava Dyupora i Bilsh pomirkovani yiyi chleni Tarzhe Shapele Sijes Rabo Sent Etyen Lafajyet Bajyi ta in zajnyali misce pervisnogo centru koli toj rozpavsya Mirabo bulo vazhko zarahuvati do tiyeyi chi inshoyi partiyi tomu sho u nogo buv svij vlasnij plan dij Shob pereshkoditi utvorennyu proyektovanogo Mirabo ministerstva na choli z nim Nacionalni zbori prijnyali postanovu yakoyu zaboronyali svoyim chlenam stavati ministrami Politiku Mirabo hotili pislya jogo smerti prodovzhuvati Barnav i Lamet sho vidokremilisya vid bilsh krajnih skazhenih do yakih nalezhali Byuzo Petion Robesp yer Rederer ta in Sered ostannih uzhe v cej chas stali yasno namichatisya respublikanski pragnennya Zakonodavcha diyalnist Nacionalnih zboriv nadzvichajno shiroka voni zanovo perebuduvali vsyu Franciyu U svoyij zakonodavchij diyalnosti Nacionalni zbori vihodili po pershe z viznanih todi pochinan panivnoyi racionalistichnoyi filosofiyi golovnim chinom z politichnih teorij Montesk ye Russo i Dali vono bralo do uvagi vimogi zhittya yaki davno doveli povnu nespromozhnist bilshoyi chastini ustanov i poryadkiv staroyi Franciyi Silnij vpliv na diyalnist zboriv zdijsnyuvali potochni podiyi Tak napriklad krajnya slabkist vikonavchoyi vladi yaku stvorila konstituciya 1791 roku poyasnyuyetsya ne tilki vplivom teoriyi yaka vimagala vidokremlennya vlad ta yih nezalezhnosti odna vid odnoyi ale i tiyeyu nedoviroyu z yakoyu prihilniki reform stavilisya do Lyudovika XVI sho chasto perebuvav pid vplivom pridvorno reakcijnoyi partiyi Pri takomu polozhenni sprav Nacionalni zbori ne hotili nadavati Lyudoviku XVI silnu vladu poboyuyuchis sho vona stane v jogo rukah abo v rukah jogo radnikiv znaryaddyam reakciyi ta vplivu Cim poyasnyuyetsya znachnoyu miroyu i nevdacha planiv Mirabo Nareshti v dekretah Nacionalnih zboriv mozhna prostezhiti takozh vpliv interesiv togo suspilnogo klasu z seredovisha yakogo vijshlo bilshist diyachiv 1789 roku tobto burzhuaziyi Nacionalnim zboram chasto stavlyat v dokir prezirstvo do dosvidu minulogo radikalizm shilyannya pered abstraktnimi pochinannyami z yakih voni deduktivnim shlyahom namagalisya dobuti chastkovi prikladi podalshoyi diyalnosti Cej dokir v znachnij miri poslablyuyetsya tim sho v staromu poryadku zanadto nebagato zaslugovuvalo zberezhennya Zvinuvachennya Nacionalnih zboriv v nepraktichnosti v nestachi politichnogo rozumu takozh znachno poslablyuyutsya yaksho vzyati do uvagi minule Franciyi ti krajnoshi centralizaciyi ta uryadovoyi opiki yaki predstavlyali poganu osnovu dlya rozvitku v suspilstvi praktichnogo znajomstva z derzhavnimi i gromadskimi spravami Konstituciya 1791 roku progoloshuye suverenitet naciyi viznaye sho vsyaka vlada pohodit vid narodu sho zakon ye virazhennyam zagalnoyi voli Vona provodit suvorij podil vladi zakonodavchoyi vikonavchoyi ta sudovoyi Zakonodavcha vlada deleguyetsya narodom v odnij palati Nacionalnih zakonodavchih zborah chleni yakogo obirayutsya z usih aktivnih gromadyan shlyahom dvostupenevih viboriv Korol maye pravo nakladati veto na rishennya zakonodavchih zboriv ale jogo veto lishe vidstrochuye rishennya a ne skasovuye Ne potrebuyut korolivskoyi sankciyi i postanovi sho stosuyutsya vnutrishnogo rozporyadku v seredovishi zboriv viboriv vidpovidalnosti ministriv porushennya zborami zvinuvachen proti nih a takozh dekreti pro vstanovlennya prodovzhennya ta styagnennya podatkiv Golova vikonavchoyi vladi osobisto nedotorka nnij korol ministri priznachayutsya i zminyuyutsya nim i nesut vidpovidalnist ale vidpovidalnist lishe sudovu a ne politichnu tak yak voni ne mozhut buti obrani z seredovisha palati Palata mozhe prityagnuti yih do sudu fr Haute cour nationale yaksho voni skoyuyut zlochini porushuyut konstituciyu abo osobisti ta majnovi prava privatnih osib ale vona ne mozhe zmusiti korolya zminiti ministriv yaksho yij ne podobayetsya napryam yihnoyi politiki Regionalne upravlinnya bulo privedeno v zgodu z novim podilom Franciyi na departamenti distrikti kantoni i gromadi Funkciyi upravlinnya yak zagalnoderzhavnogo tak i specialno miscevogo buli odnakovo peredani novim administrativnim ustanovam yaki vsi buli vibornimi kolegialnimi i majzhe nezalezhnimi vid vishih tak yak ostanni ne priznachali i ne zminyuvali yih Visha administraciya i navit sam korol mogla lishe timchasovo usunuti vid sprav pidleglih yij osib ale ostatochne rishennya nalezhalo zakonodavchomu zibrannyu Vibori v nizhchih teritorialnih odinicyah buli pryami v nih mogli brati uchast vsi aktivni gromadyani u vishih dvostupenevi prichomu viborchij cenz pidvishuvavsya Na vsih shablyah vlada bula rozdilena mizh radami ta vikonavchimi byuro i lishe v duzhe malenkih gromadah vsya vikonavcha vlada bula v rukah odnogo mera Vsya dijsna vlada perehodila v ruki nizhchih administrativnih ustanov meriv komunalnih rad ta byuro Mizh korolem i jogo ministrami z odnogo boku ta miscevoyu vladoyu z inshogo ne bulo pryamogo zv yazku korol ne mav na miscyah niyakih predstavnikiv Takim chinom zamist krajnoyi centralizaciyi starogo poryadku Nacionalni zbori stvorili krajnyu decentralizaciyu i slabkist vladi Vishe upravlinnya armiyeyu bulo dorucheno korolyu ale j tut jogo vlada bula tezh znachno obmezhena a same vin mig priznachati v armiyi lishe pevnu chastinu osobovogo skladu Na protivagu zalezhnoyi vid korolya armiyi bula zasnovana Nacionalna gvardiya v yaku mali vhoditi vsi aktivni gromadyani hto ne buv vnesenij v yiyi spiski ne koristuvavsya pravami aktivnogo gromadyanina Usi posadi v Nacionalnij gvardiyi zamishalisya na termin za viborom pidleglih Pravo zvertatisya pri zavorushennyah do zbrojnoyi sili bulo nadano municipalnij vladi Civilnij ustrij duhovenstva peretvoriv duhovnih u posadovih osib sho obirayutsya narodom yaki otrimuvali pevnu platnyu vid derzhavi Sudova vlada bula peredana v ruki obiranih narodom suddiv u kantonah zasnovani mirovi suddi z zasidatelyami v distriktah civilni tribunali v departamentah kriminalni Sudova organizaciya zavershuvalas yedinim kasacijnim sudom i Haute cour nationale skladenim z chleniv kasacijnogo sudu i obranih osoblivim poryadkom prisyazhnih Haute cour nationale zbirayetsya dlya sudu nad ministrami ta golovnimi predstavnikami vikonavchoyi vladi a takozh dlya sudu nad zlochinami sho zagrozhuyut zagalnij bezpeci derzhavi koli dekret pro zvinuvachennya vihodit vid zakonodavchogo korpusu Nabagato zhittyevishimi nizh sudoustrij viyavilisya novi poryadki sudochinstva stvoreni Nacionalnimi zborami golovnim chinom za anglijskim i amerikanskim zrazkom i posluzhili v svoyu chergu zrazkami dlya cilogo ryadu krayin Golovnimi diyachami sudovoyi reformi v Nacionalnih zborah buli Bergass Ture Dyupor Tronshe Nacionalni zbori likviduvali prodazhnist posad perenesennya sprav z odnih sudiv u inshi abo v ruki vikonavchoyi vladi evokaciyi sudovi funkciyi administrativnih ustanov tak silno zaplutani pri staromu poryadku pravilne zvershennya pravosuddya Vono progolosilo bezkoshtovnist yusticiyi glasne ta usne sudochinstvo zmagalnist sudochinstva vvelo u kriminalnih spravah prisyazhnih dlya sudzhennya pro fakt zlochinu kvalifikuvannya zh jogo i viznachennya pokarannya bulo nadano suddyam vstanovilo rivnist pokaran obicyalo pereglyanuti civilni zakoni i sklasti zagalne yih zvedennya a takozh reformuvati kriminalnij kodeks tak shob pokarannya buli privedeni u vidpovidnist zi zlochinami sposterigayuchi pri comu shob voni buli pomirni i ne vtrachayuchi z uvagi sho zakon mozhe vstanovlyuvati lishe suvoro neobhidni pokarannya dekret 16 24 serpnya 1790 roku Novij kriminalnij kodeks buv zatverdzhenij 25 veresnya 1791 roku Zakonodavstvo Nacionalnih zboriv vvelo v zhittya dva principi cilkom chuzhi staromu poryadku zasadi individualnoyi svobodi i zasadi rivnosti Ci principi cilkom zminili stanovishe osobistosti yiyi gromadyanski i politichni prava Nacionalni zbori likviduvali okremi stani na yaki podilyalosya francuzke suspilstvo i z yednalo vsih v odnomu klasi gromadyan fr citoyen prichomu otrimannya francuzkogo gromadyanstva bulo znachno polegsheno Bulo skasovano dvoryanski tituli gerbi viklyuchne pravo privilejovanih osib na zajmannya vazhlivih posad tosho Vpali vsi kolishni utiski osobistoyi svobodi vsi zalishki osobistoyi zalezhnosti Kozhen hto stavav na francuzku zemlyu stavav vilnim dekret 28 veresnya 1791 Vsyaki obmezhennya prav protestantiv i yevreyiv buli likvidovani Nacionalni zbori ogolosili sho nadali vsi budut rivni pered podatkom i pered sudom sho vsi gromadyani budut dopusheni do vsih misc i posad bez inshih vidminnostej nizh yih chesnoti i zdibnosti Tut odnak bula dopushena neposlidovnist pid vplivom burzhuaziyi politichni prava obrannya komunalnoyi vladi i vibirnikiv drugogo stupenya ta inshi otrimali lishe aktivni gromadyani tobto francuzi yaki dosyagli 25 rokiv yaki mayut osilist sho platyat pryamij podatok rivnij prinajmni sumi tridennogo zarobitku ta ne perebuvayut v osobistomu sluzhinni Viborci drugogo stupenya sho vibirayut deputativ v palatu i odni lishe mali pravo na zajmannya vsih posad po distriktovomu i departamentskomu upravlinnyu povinni buli zadovolnyati she strogishi vimogi majnovogo cenzu Ci obmezhennya dali zbroyu krajnim demokratichnim partiyam yaki vimagali zagalnogo viborchogo prava Princip individualnoyi svobodi znajshov virazhennya v stattyah kotri dozvolyali osobiste zatrimannya lishe u viznachenih zakonom vipadkah i pri dotrimanni vidomih form Nacionalni zbori zalishilisya virnimi svobodi peresuvannya koli u veresni 1791 roku likviduvali vsi postanovi proti emigrantiv Dali Nacionalni zbori viznali svobodu slova i druku sho prizvelo do likvidaciyi cenzuri svobodu sovisti svobodu peticij i zboriv za umovi shoditisya neozbroyenimi i pidkoryatisya policejskim pravilam Spogad pro silni korporaciyi starogo poryadku zmusilo Nacionalni zbori vidstupiti v comu vidnoshenni vid principu osobistoyi svobodi dekret 17 chervnya 1791 zaboroniv skladati asociaciyi osib zaradi yih vigadanih spilnih interesiv Likvidovani buli vsyaki utiski osobistoyi pidpriyemlivosti vsyaki obmezhennya svobodi praci monopolni torgovi kompaniyi Nacionalni zbori viznali shlyub gromadyanskoyu ugodoyu ale majzhe ne zminili osobistih vidnosin mizh podruzhzhyam majzhe ne torknulis vladi batka cholovika opikuna Princip rivnosti zmusiv likviduvati v pravi spadkuvannya vsyaki perevagi stati i starshinstva narodzhennya Zakonodavstvo Nacionalnih zboriv sho stosuyetsya vlasnosti davalo rozvitok individualistichnogo nachala vono zvilnyalo jogo vid bud yakih utiskiv i obmezhen yakimi buli tak bagati stari feodalni poryadki Osobliva feodalna vlasnist leni i zovsim znikli pislya togo yak feodalni i senjorialni prava buli likvidovani same ti yaki Nacionalni zbori vivodili z osobistoyi zalezhnosti napriklad viklyuchne pravo polyuvannya ta utrimannya golubnikiv panshina inshi ogolosheni takimi sho pidlyagayut vikupu ti yaki vivodilisya Nacionalnimi zborami z postupkami pomishikam i z vilnoyi ugodi napriklad pravo na cenz fr lods et ventes tosho skasovani osoblivosti u spadkuvanni leniv pravo feodalnogo vikupu votchinna yusticiya ta pov yazani z neyu prava Vsya neruhoma vlasnist stala vilnoyu vid lennih zobov yazan le franc alleu general Nacionalni zbori zrobili serjozni promahi i v zemelnomu zakonodavstvi ogoloshuyuchi selyanski dilyanki takimi sho pidlyagayut vikupu voni stvorili stisnuti umovi vikupu i ne podbali pro organizaciyu vikupnoyi operaciyi pro postachannya selyan neobhidnimi dlya vikupu zasobami nareshti voni likviduvali vigidni dlya selyan dovichni orendi Prodazh tak zvanogo nacionalnogo majna stvoriv velichezne peremishennya zemelnoyi vlasnosti Cerkovni zemli buli ogolosheni vlasnistyu naciyi 2 listopada 1789 a 4 grudnya Talejran zaproponuvav skoristatisya nimi dlya splati velicheznogo derzhavnogo borgu Finansovi trudnoshi z lita 1789 nadhodzhennya podatkiv majzhe pripinilosya ta teoriya sho ne dopuskala v derzhavi niyakih korporacij i ogoloshuvala yih vlasnist nadbannyam derzhavi zmusila Nacionalni zbori vdatisya do nastupnogo zahodu Dlya zdijsnennya jogo bula zastosovana sistema dekret 19 grudnya 1789 yakih Nacionalnimi zborami bulo vipusheno na 1 800 mln livriv Pitannya pro te naskilki peremishennya vlasnosti pishlo na korist selyan naskilki vono spriyalo stvorennyu u Franciyi klasu dribnih vilnih zemelnih vlasnikiv dosi ne mozhna vvazhati ostatochno virishenim Nacionalni zbori cilkom zminili sistemu podatkiv i derzhavnogo kreditu prichomu teoriyi fiziokrativ provedeni buli nimi daleko ne povnistyu i ne poslidovno Voni znishili stari podatkovi privileyi dvoh pershih staniv i viznali vsih bez vinyatku takimi sho pidlyagayut obkladennyu podatkami zgidno iz spromozhnistyu kozhnogo Stari podatki buli likvidovani j zamineni pryamim podatkom sho nakladavsya na chistij dohid vid zemel ta neruhomogo majna patentnim zborom sho nakladavsya na promislovist i podatkami sho nakladalis na kapital mitom sho nosili protekcijnij i pochasti navit zaboronnij harakter gerbovimi zborami ipotechnim i tak zvanimi reyestracijnimi vneskami fr droits d enregistrement Dali Nacionalni zbori priveli do vidoma usih dani pro derzhavnij borg peredanij jomu starim poryadkom i pristupili do jogo pogashennya dlya chogo bulo stvoreno osoblivu ustanovu Usi galuzi upravlinnya povinni buli nadali strogo dotrimuvatisya pravil progoloshenoyi palati koshtorisu Viznachenim buv i korolya Nacionalni ustanovchi zbori 1848 1849 rr Pislya lyutnevoyi revolyuciyi u Franciyi takozh bulo sklikano Nacionalni ustanovchi zbori Voni vidkrili svoyi zasidannya 4 travnya 1848 roku v Parizhi v skladi 900 cholovik Golovami jogo buli poslidovno Byushe po 15 chervnya Senar po 19 lipnya Mari po serpen i Arman Marrast Nacionalni zbori viznali respublikansku formu pravlinnya i zamist timchasovogo uryadu yakij sklav z sebe povnovazhennya vibrali 10 travnya vikonavchu komisiyu z p yati chleniv Arago Garnye Pazhes Lamartin Mari Koli zbori vidkinuli proyekt zasnuvannya ministerstva progresu ta praci i porushili pitannya pro zakrittya nacionalnih majsteren jomu stala zagrozhuvati nebezpeka nasilnickogo pripinennya jogo diyalnosti Pislya napadu na zbori 15 travnya vidbulosya tak zvane chervneve povstannya vulichna borotba trivala kilka dniv i prizvela do diktaturi generala Kavenyaka Zborami bulo prijnyato cilu nizku nadzvichajnih zahodiv visilka robitnikiv ne parizhan v departamenti stan oblogi v Parizhi zakrittya deyakih klubiv i gazet vstanovlennya zastav dlya periodichnoyi presi obmezhennya zibran i asociacij tosho Golovnoyu spravoyu zboriv bulo viroblennya novoyi konstituciyi Vzhe v polovini travnya voni priznachili dlya cogo komisiyu z 18 chleniv do yakoyi uvijshli predstavniki riznih poglyadiv 5 veresnya Nacionalni zbori rozpochali obgovorennya proyektu konstituciyi i zakinchili jogo do 4 listopada Nova konstituciya bula prijnyata 739 golosami proti 30 Pravo na pracyu pitannya yake viklikalo stilki hvilyuvan ne bulo viznano Nacionalnimi zborami proti nogo govorili Tokvil Dyuverzhe de Gorann Tyer ta in Bagato uvagi bulo prisvyacheno i finansovim pitannyam tak yak stan francuzkih finansiv v cej chas buv duzhe sumnim Ostanni misyaci Nacionalni zbori znahodilisya v yavnomu rozladi z novim uryadom z prezidentom Lyudovikom Napoleonom obranim vsuperech bazhannyu zboriv sho shilyavsya skorishe na storonu Kavenyaka i z jogo ministrami yaki bazhali yaknajshvidshogo rozpusku zboriv Odniyeyu z prichin ciyeyi nezgodi buli finansovi pitannya Nacionalni zbori proveli znachni ekonomiyi v byudzheti na 1849 rik proti chogo povstav uryad 14 lyutogo 1849 Nacionalni zbori uhvalili shob protyagom troh misyaciv buli provedeni vibori v zakonodavchi zbori i 26 travnya 1849 voni rozijshlisya Nacionalni ustanovchi zbori 1871 1875 rr Obrani pid chas franko prusskoyi vijni virobili konstituciyu 1875 roku diyuchu u Franciyi z deyakimi zminami i donini Opublikovanij uryadom nacionalnoyi oboroni negajno pislya ukladannya peremir ya z Prussiyeyu viborchij dekret 29 sichnya 1871 proponuvav vibrati zagalnoyu podacheyu golosiv 768 deputativ vklyuchayuchi deputativ vid kolonij Vibori provodilisya za departamentskimi spiskami i vidbuvalisya 8 lyutogo 1871 roku pri nadzvichajno nespriyatlivih umovah tomu sho znachna chastina krayini bula she zajnyata vorogom Nasampered virishennyu Nacionalnimi zborami pidlyagalo pitannya pro prodovzhennya vijni abo ukladennya miru Tak yak velichezna bilshist v provinciyi bazhala miru to revni respublikanci riznih vidtinkiv sho stoyali za prodovzhennya vijni otrimali v Nacionalnih zborah lishe blizko 250 misc bilshist zhe skladalasya z legitimistiv i orleanistov bonapartistiv v Nacionalnih zborah spochatku majzhe ne bulo na viborah 8 lyutogo yih ne vibrav zhoden departament krim Korsiki 12 lyutogo 1871 Nacionalni zbori vidkrilisya v Bordo u foye teatru 13 j uryad Nacionalnoyi oboroni sklav z sebe vladu Golovoyu Nacionalnih zboriv buv obranij Zhul Grevi respublikanec a golovoyu vikonavchoyi vladi Luyi Adolf Tyer 17 lyutogo potim zasidannya buli vidstrocheni do zakinchennya peregovoriv pro mir 26 lyutogo buv pidpisanij poperednij mirnij dogovir i 1 bereznya Nacionalni zbori nezvazhayuchi na garyachi protesti deyakih deputativ prijnyali golovni statti dogovoru perevazhnoyu bilshistyu Voni pidtverdili skinennya Napoleona III i jogo dinastiyi vidhilili vimogu pro perenesennya zasidan u Parizh i prijnyali kilka nevdalih zahodiv napriklad shodo primusu do splati za borgovimi zobov yazannyami sho viklikali silne nezadovolennya v Parizhi 18 bereznya vidbulosya povstannya v Parizhi pislya yakogo utvorilasya Parizka komuna Ugodu z neyu bulo vidkinuto Nacionalnimi zborami yaki prijnyali zagalnij dlya vsiyeyi Franciyi municipalnij zakon 18 travnya voni ratifikuvali ukladenij u Frankfurti mirnij dogovir v kinci togo zh misyacya bula zdobuta ostatochna peremoga nad Parizkoyu komunoyu Yavno vorozhi do uryadu Nacionalnoyi oboroni nacionalni zbori priznachili komisiyi dlya rozsliduvannya jogo dij Nezabarom z boku monarhistiv pochalisya napadki i na Tyera yakogo deyaki chleni pravoyi partiyi zvinuvachuvali v terpimosti do insurgentiv Nacionalni zbori skasuvali zakoni pro vignannya orleanskih princiv i perevirili povnovazhennya tih z nih yaki buli obrani deputatami u grudni 1872 roku voni povernuli yim yihni zemelni majna konfiskovani pri imperiyi Reakcijni ta klerikalni pragnennya bilshosti Nacionalnih zboriv postupovo stavali vse yasnishimi todi yak chastkovi vibori yavno vkazuvali na spivchuttya narodu respublici U pershih chislah chervnya Nacionalni zbori progolosuvali za propoziciyeyu Tera poziku v 2 5 milyardi z yakih dva povinni buli piti na splatu vijskovoyi vinagorodi Prusiyi dali voni obgovorili i prijnyali zakon pro generalni radi yakij rozshiryuvav sferu yih dij ta vijskovij zakon sho vstanoviv zagalnu vijskovu povinnist V kinci serpnya Nacionalni zbori prodovzhili vladu Tyera na 3 roki i dali jomu titul prezidenta respubliki v silu svoyeyi ustanovchoyi vladi skladovoyi prinalezhnosti jogo suverenitetu cyu ustanovchu vladu oskarzhuvav u Nacionalnih zboriv Gambetta Prote voni ne pospishali z viroblennyam konstituciyi tak yak ne bulo she zgodi shodo samogo istotnogo pitannya Chleni pravoyi partiyi spodivalisya na monarhichnu restavraciyu ale sam korol graf Shambor psuvav yih spravu svoyeyu nepostuplivistyu Tyer yakij shiro vvazhav respubliku yedinoyu mozhlivoyu todi formoyu pravlinnya stavav vse bilsh obtyazhlivim dlya bilshosti Nacionalnih zboriv ale vse she zdavavsya nezaminnim koli u sichni 1872 roku vin zalishivsya z finansovogo pitannya v menshosti i podav u vidstavku zbori vidmovilisya yiyi prijnyati Mizh tim vidbulosya rozpadannya livogo centru blizko 40 chleniv jogo perejshli do pravogo centru reshta priyednalisya do prihilnikiv respubliki Vlitku 1872 roku Nacionalni zbori progolosuvali ugodu z Nimechchinoyu pro splatu vijskovoyi vinagorodi ta pro ochishennya nimcyami francuzkoyi teritoriyi i prijnyali zaproponovanu uryadom poziku v tri milyardi Agitaciya na korist rozpusku zboriv stala posilyuvatisya manifest respublikanskoyi partiyi vid 2 serpnya Poslannya Tera 13 listopada 1872 roku yake vkazuvalo sho poryatunok Franciyi lishe v respublici viklikalo silne rozdratuvannya sered pravih Bilshist komisiyi tridcyati vibranoyi dlya viroblennya proyektu zakonu pro vzayemni vidnosini prezidenta i zboriv bula monarhichna U seredini bereznya za propoziciyeyu komisiyi pravo prezidenta respubliki brati uchast u debatah zboriv bulo piddano obmezhennyam 16 bereznya bulo ogolosheno pro majbutnyu splatu ostannogo milyarda vinagorodi ta pro ochishennya francuzkoyi teritoriyi Pravi vidchuvali sebe teper zavdyaki zlittyu riznih frakcij nastilki silnimi sho znajshli mozhlivim rozpochati rishuchu borotbu z respublikanskoyu partiyeyu Nezruchnij dlya nih golova zboriv Grevi zmushenij buv sklasti z sebe povnovazhennya jogo misce zajnyav 4 kvitnya 1873 roku kandidat pravih Kilka dniv po tomu interpelyaciya pravih pro neobhidnist dati perevagu viklyuchno konservativnij politici i zayavu yiyi prihilnikiv promova Brolyi sho novostvorene Terom ministerstvo ne nadaye dostatnih garantij dlya borotbi z radikalizmom zmusili prezidenta respubliki postaviti pitannya pro doviru i pislya togo yak prijnyatij nim prostij perehid do chergovih sprav buv vidkinutij 362 golosami proti 348 podati u vidstavku yaka i bula prijnyata 368 golosami proti 339 24 travnya 1873 roku Potim 390 golosami z 392 sho golosuvali reshta utrimalisya prezidentom respubliki buv obranij marshal Mak Magon yakij utvoriv ministerstvo borotbi Brolyi perejnyatij vorozhnecheyu do respubliki i klerikalnim fanatizmom Nebezpeka dlya respubliki zrobilasya nadzvichajno velika koli 14 zhovtnya graf Shambor pogodivsya na umovi zaproponovani jomu vid imeni monarhichnogo komitetu dev yati 22 zhovtnya za propoziciyeyu komitetu dev yati buv navit viroblenij oboma pravimi partiyami proyekt zakonu pro vidnovlennya monarhiyi ale sam graf Shambor znovu zipsuvav spravu svoyih prihilnikiv svoyeyi nezgovirlivistyu osoblivo vidmovoyu prijnyati trikolirnij prapor Restavraciya monarhiyi ne vdalasya 20 listopada bulo prodovzheno na 7 rokiv povnovazhennya marshala Mak Magona 383 golosi proti 317 i slidom za tim utvorena komisiya tridcyati dlya rozglyadu proyektiv konstitucijnih zakoniv Velicheznu bilshist yiyi skladali monarhisti Pitannya pro viklikalo nezgodu mizh uryadom i legitimistami a stavlennya ministriv do bonapartistskoyi manifestaciyi posvarilo yih z prihilnikami imperiyi U sichni 1874 roku buv progolosovanij zakon pro meriv sho nadavav pravo yih priznachennya uryadu U travni 1874 roku ministerstvo Brolyi postupilosya miscem bonapartistskomu ta klerikalnomu kabinetu Manya i Furtu Pri obgovorenni viborchogo zakonu druga komisiya tridcyati zaznala porazki zagalne golosuvannya bulo zberezheno Rozpochate 21 sichnya 1875 obgovorennya konstitucijnih zakoniv viklikalo u zborah silnu rozbizhnist monarhisti ne hotili progoloshuvati respubliku ale bilshist ne pogodzhuvalasya i na proyekt komisiyi tridcyati yaka proponuvala shos na zrazok diktaturi dlya marshala Vnaslidok sposobu dij grafa Shambora i nezgod u seredovishi monarhistiv pro bezposerednye vidnovlennya monarhiyi ne mozhna bulo j dumati Mizh tim zzovni zagrozhuvala nebezpeka novogo nimeckogo vtorgnennya neobhidno bulo zvazhitisya na sho nebud Monarhist Vallon zaproponuvav 30 sichnya 1875 roku popravku do proyektu konstitucijnogo zakonu takogo zmistu Prezident respubliki obirayetsya bilshistyu golosiv senatu i palati deputativ z yednanih v nacionalnih zborah vin priznachayetsya na 7 rokiv i mozhe buti pereobranij Popravka Vallona bula prijnyata 353 golosami proti 352 i takim chinom zavdyaki priyednannyu do livih kilkoh chleniv konstitucijnoyi pravoyi chastini zboriv bula vstanovlena respublika bilshistyu odnogo golosu Ale j pislya cogo zdavalosya bulo she daleko do kincya zapekla borotba zav yazalasya navkolo proyektu pro senat Nareshti buv prijnyatij proyekt Vallona za yakim obrannya 75 dovichnih senatoriv bulo nadano Nacionalnim zboram a reshtu 225 sho obirayutsya na 9 rokiv osoblivim viborchim kolegiyam Za propoziciyeyu Vallona bulo prijnyato pravo prezidenta rozpuskati palatu deputativ za zgodoyu senatu pereglyad konstitucijnih zakoniv buv dovirenij obom palatam z yednanim u Nacionalnih zborah Za propoziciyeyu Ravinelya miscem perebuvannya oboh palat i vikonavchoyi vladi buv priznachenij Versal Nacionalni zbori do samogo kincya zalishilisya virnimi svoyij vorozhnechi do Parizhu Zakon pro senat buv prijnyatij 24 lyutogo 1875 roku na nastupnij den bulo prijnyato i ves zakon pro organizaciyu derzhavnih vlad 425 golosiv proti 254 Potim bulo prijnyato zakon pro svobodu vishogo vikladannya viborchij zakon i deyaki inshi takozh bulo priznacheno 75 dovichnih senatoriv Zgidno z prijnyatimi rishennyami Nacionalni zbori za konstituciyeyu 1875 roku skladayutsya z yednannyam v odne cile senatu i palati deputativ Golova senatu golovuye v Nacionalnih zborah yaki vin i sklikaye Rishennya Nacionalnih zboriv uhvalyuyutsya pri absolyutnij bilshosti golosiv Nacionalni zbori zbirayutsya u Versali dlya obrannya prezidenta respubliki koli jogo post staye vakantnim chi pislya zakinchennya zakonnogo terminu povnovazhen abo vidstavki abo smerti dlya pereglyadu konstitucijnih zakoniv koli obidvi palati viznayut jogo neobhidnim za propoziciyeyu prezidenta respubliki abo za iniciativoyu deputativ abo senatoriv Nacionalni zbori vreshti rozijshlisya 31 grudnya 1875 roku Div takozhKonstituantaDzherelaPropoziciya vnesena deputatom Volneyem na zasidanni Francuzkih Nacionalnih Zboriv 18 travnya 1790 roku Mizhnarodna politika novitnogo chasu u dogovorah notah i deklaraciyah Ch 1 Vid Francuzkoyi revolyuciyi do imperialistichnoyi vijni Moskva 1925 A Brette Recueil des actes relatifs a la convocation etc chastina kolekciyi nevidanih dokumentiv sho publikuyetsya ministrom narodnoyi osviti protokoli zboriv notabliv 1788 r P 1789 protokoli Nacionalnih zboriv 75 tomiv rizni kolekciyi dekretiv napriklad Duvergier Collection des lois et d ecrets Lallement Choix de rapports opinions et discours prononces a la Tribune nationale Ass constituante P 1818 1819 Mavidal et Laurent Archives parlementaires z VIII po XXXIII tomi 1867 89 Et Charavay L Ass e lectorale de Paris en 1790 1791 protokoli 1890 Lally Tolendal Lettres a ses commettants 1789 Calonne Etat de la France London 1790 Rabaut St Etienne Almanach histor de la R evolution franc 1791 Mounier Recherches sur les causes qui ont empeche les Franc ais de devenir libres 1792 Al de Lameth Histoire de l Ass constituante 1828 1829 Masa memuariv Bulye Nekkera Balyi Mirabo Monloze Malle dyu Pana Lafajyeta Petiona Byuzo Madue Lareveler Leno ta inshih vkazivki na vidannya yih div v Hist g ene r Lavissa i Rambo t VIII str 116 117 Pokazannya inozemciv Gouverneur Morris Memorial 1832 i jogo zh Diary and letters 1888 Arthur Joung Voyage en France I dispacei degli ambasciatori veneti nadrukovano M Kovalevskim t I 1895 Eug Pierre Histoire des assembl e es polit en France t I La Premi e re constituante P 1877 A Cherest La Chute de l ancien R e gime 1884 1886 H Kareev Istoriya Zapadnoj Evropy v novoe vremya t III SPb 1893 privedena bibliografiya z okremih pitan M Kovalevskij Proishozhdenie sovremennoj demokratii toma I III Moskva 1895 1896 Compte rendu des s eances de l Assemble e nationale constituante Parizh 1849 1850 Babaud Laribi ere Histoire de l Assemble e constituante Parizh 1850 Annales de l Assemblee nation ale 45 tt Impressions etc 70 tt Avenel Lundis r e volutionnaires 1871 75 P 1875 Franck Histoire de l Ass nat Glais Bizoin Dictature de cinq mois P 1873 Ranc De Bordeaux a Versailles l Ass de 1871 et la Republique Trois mois d histoire contemporaine La verite sur l essai de restauration monarchique Evenements qui se sont accomplis du 5 Aou t au 5 Nov 1873 P 1873 Leonce Dupont Tours et Bordeaux Souvenirs de la Republique a outrance Claretie Histoire de la Revolution de 1870 71 Fiaux Histoire de la guerre civile de 1871 Le Gouvernement et l Assemblee de Versailles la Commune de Paris Berthezene Histoire de la troisieme Republique 1870 80 Clerc Biographie des deputes avec leurs principaux votes 1871 1885 Duret Hist de quatre ans 1870 73 Grenville Murray Les Hommes de la troisieme Republique Cesar Cantu Les trente dernieres annees 1848 78 Louis Blane Hist de la Constitution du 25 Fevr 1875 P 1882 Jules Simon Le gouvermenent de M Thiers Parizh 1879 80 Henri Martin Histoire de France tt VII i VIII P 1890 W Oncken Das Zeitalter des Kaisers Wilhelm B 1892 Zevort Histoire de la troisi eme re publique t I P 1896 PosilannyaNacionalni zbori u Velikij Radyanskij Enciklopediyi nedostupne posilannya z lipnya 2019 Nacionalni zbori u Velikomu yuridichnomu slovniku nedostupne posilannya z lipnya 2019 Nacionalni zbori v knizi Otechestvennyya zapiski Tom 224 Chast 2