Ця стаття є сирим з іншої мови. Можливо, вона створена за допомогою машинного перекладу або перекладачем, який недостатньо володіє обома мовами. (листопад 2018) |
Революція 1848 року у Франції (фр. Révolution française de 1848) — буржуазно-демократична революція у Франції, одна із європейських революцій 1848–1849 рр.. Завданнями революції було встановлення цивільних прав та свобод. Вилилася 24 лютого 1848 в зречення від престолу колись ліберального короля Луї-Філіпа I і проголошення Другої республіки. У президенти нової держави було обрано в подальшому ході революції, після придушення соціал-революційного повстання в червні 1848, племінника Наполеона Бонапарта Луї-Наполеон Бонапарт.
Загальноєвропейський контекст Лютневої революції
Події у Франції стали іскрою, що запалили ліберальні повстання в багатьох державах Європи, особливо в країнах Німецького союзу, відомої як Революція 1848-1849 років у Німеччині. Всі вони мали загальноєвропейський вимір і поділяли буржуазно-ліберальні цілі. До всіх цих революцій, включаючи революцію у Франції, можна застосувати збірну назву Революції 1848-1849 років, не забуваючи при цьому, що в різних країнах ці події розвивалися по-різному і мали різні наслідки.
Передумови
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemM1TDB4dmRXbHpYMUJvYVd4cGNIQmxYMGtsTWtOZlMybHVaMTl2Wmw5MGFHVmZSbkpsYm1Ob1gySjVYMWRwYm5SbGNtaGhiSFJsY2w4bE1qaGpjbTl3Y0dWa0pUSTVMbXB3Wnk4eU1UQndlQzFNYjNWcGMxOVFhR2xzYVhCd1pWOUpKVEpEWDB0cGJtZGZiMlpmZEdobFgwWnlaVzVqYUY5aWVWOVhhVzUwWlhKb1lXeDBaWEpmSlRJNFkzSnZjSEJsWkNVeU9TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekUxTDBodmJtOXlKVU16SlVFNVgwUmhkVzFwWlhKZkxWOUhZWEpuWVc1MGRXRXVhbkJuTHpJMU1IQjRMVWh2Ym05eUpVTXpKVUU1WDBSaGRXMXBaWEpmTFY5SFlYSm5ZVzUwZFdFdWFuQm4uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMems1TDBaeVlXNGxRek1sUVRkdmFYTmZVR2xsY25KbFgwZDFhV3hzWVhWdFpWOUhkV2w2YjNRdWFuQm5Mekl5TUhCNExVWnlZVzRsUXpNbFFUZHZhWE5mVUdsbGNuSmxYMGQxYVd4c1lYVnRaVjlIZFdsNmIzUXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Луї-Філіп прийшов до влади в 1830 році в ході буржуазно-ліберальної Липневої революції, яка повалила реакційний режим Бурбонів в особі Карла X. Вісімнадцять років правління Луї-Філіпа (так звана Липнева монархія) характеризувались поступовим відходом від ідей лібералізму, частими скандалами і зростаючою корупцією. Зрештою Луї-Філіп приєднався до Священного союзу монархів Росії, Австро-Угорщини та Пруссії. Метою цього заснованого на Віденському конгресі в 1815 союзу було відновлення в Європі порядку, що існував до Французької революції 1789. Це виражалося насамперед у оновленому домінуванні дворянства і повернення його привілеїв.
До середини 1840-х років у Франції намітилися ознаки соціальної та економічної кризи. Незважаючи на триваючий промисловий підйом, почастішали масові банкрутства, збільшувалася кількість звільнених і безробітних, постійно зростали ціни. В 1845–1847 роках країну спіткали важкі неврожаї. «Король-буржуа», «народний король» Луї-Філіп вже не влаштовував не тільки простолюдинів (легенди про його «простоту» і популістські прогулянки по Єлисейських полях без охорони з парасолькою під пахвою швидко набридли простому народу), а й буржуазію. Насамперед її розлютило запровадження виборчого права, при якому голоси були більш не рівні, а зважувалися в залежності від доходів виборця, що на практиці зменшувало вплив буржуазії на законодавство. Луї-Філіп протегував тільки своїм родичам і друзям, які загрузли у фінансових аферах і хабарництві. Вся увага уряду була звернена на грошову аристократію, якій король віддавав явну перевагу, ніж простому народу: на вищих чиновників, банкірів, великих торговців і промисловців, для яких були створені найсприятливіші умови в політиці та бізнесі. Повсюдно поширилося переконання, що виборча система повинна бути змінена. У палаті депутатів все частіше звучала вимога розширити виборче право на всіх платників податків, але король вперто відкидав всяку думку про політичні зміни. Ці настрої в ньому підтримував найвпливовіший міністр останніх семи років його царювання — Франсуа Гізо, що став в 1847 у на чолі кабінету. На всі вимоги палати знизити виборчий ценз він відповідав відмовами.
Немає нічого дивного, що в ті роки на життя короля було більше десятка замахів. Здійснювали їх як члени таємних товариств (наприклад, Фієскі з «Товариства прав людини» Огюста Бланки, який стріляв у короля 28 липня 1835), так і малограмотні одинаки, наслухавшись пропаганди радикалів. У 1840 рік у чергової людини, яка робила замах на життя короля, натирача Жоржа Дармеса, запитали на слідстві, яка його професія. "Винищувач тиранів, — гордо відповів він. — Я хотів врятувати Францію ". Загальне невдоволення Липневою монархією і її главою зростало.
Серед робітників незадоволення скрутним соціальним становищем, загостреним сільськогосподарською і торгівельною кризою 1847 року, переросло в революційні настрої.
Початок революції
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekk0TDB4aFgyOXNaV0ZrWVY5eVpYWnZiSFZqYVc5dVlYSnBZVjlrWlY4eE9EUTRMbkJ1Wnk4eU56QndlQzFNWVY5dmJHVmhaR0ZmY21WMmIyeDFZMmx2Ym1GeWFXRmZaR1ZmTVRnME9DNXdibWM9LnBuZw==.png)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekZqTDFCb2FXeHBjSEJ2ZEdWaGRYaGZMVjlNWVcxaGNuUnBibVZmYVc1ZlpuSnZiblJmYjJaZmRHaGxYMVJ2ZDI1ZlNHRnNiRjl2Wmw5UVlYSnBjMTl5WldwbFkzUnpYM1JvWlY5eVpXUmZabXhoWnk1cWNHY3ZNamN3Y0hndFVHaHBiR2x3Y0c5MFpXRjFlRjh0WDB4aGJXRnlkR2x1WlY5cGJsOW1jbTl1ZEY5dlpsOTBhR1ZmVkc5M2JsOUlZV3hzWDI5bVgxQmhjbWx6WDNKbGFtVmpkSE5mZEdobFgzSmxaRjltYkdGbkxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Привід до масового вибуху обурення дала сама влада. У ті роки у Франції, як і в Англії, виник рух за виборчу реформу. У Франції він отримав назву реформістських бенкетів. Щоб пропагувати реформи, і при цьому обійти суворі заборони союзів і зборів, спочатку в Парижі, а потім і у великих провінційних містах багаті учасники реформістського руху влаштовували громадські бенкети. У промовах голосно говорили про проекти реформ, а часом і різко критикували уряд. З липня 1847 по лютий 1848 відбулося близько 50 таких бенкетів. Роздратований глава уряду Гізо 21 лютого 1848 року заборонив черговий бенкет, призначений у столиці. При цьому він у різких тонах попередив організаторів, що в разі непокори він застосує силу. У відповідь у Парижі почалися заворушення, які вже до вечора досягли масштабів революції.
22 лютого, в день забороненого бенкету, парижани стали зводити на вулицях барикади. Стривожений Гізо спробував розігнати повсталих за допомогою військ Національної гвардії. Однак гвардійці навідріз відмовилися стріляти в народ, а частина їх навіть перейшла на бік повстанців. Усупереч очікуванням, хвилювання тільки посилювалися.
Справжнє повстання почалося в ніч на 23 лютого, коли барикадами вкрилися робочі квартали Парижа (традиційно налаштовані республіканські). Як підрахували пізніше, в столиці виникло понад півтори тисячі барикад. Натовпи робочих вривалися в збройові лавки і заволодівали зброєю. Луї-Філіп не бажав використовувати для придушення повстання війська, оскільки армія була непопулярна і він побоювався, що, побачивши, що король пішов по стопах Карла Х, Національна гвардія підтримає повстання і станеться повторення подій 1830 року. Тому він прагнув припинити заворушення силами лише Національної гвардії. Однак національні гвардійці, вихідці з буржуазних У результаті заворушення тільки посилювалися. Основними вимогами, що об'єднали всіх невдоволених парижан, були відставка Гізо і проведення реформ.
Відставка уряду і стрілянина на бульварі Савдепив
Перехід Національної гвардії на бік повстанців налякав монарха, переляканий Луї-Філіп о 14 годині 23 лютого прийняв відставку уряду Гізо і оголосив про своє рішення сформувати новий кабінет з діячів династичної опозиції за участю Тьєра і Оділлона Барро. Прем'єром був намічений граф Луї-Матьє Моле. Звістка про відставку Гізо була зустрінута із захопленням буржуазно-ліберальним крилом руху, яке визнало свої цілі досягнутими і закликало барикадних бійців припинити бої. Республіканці, основною підтримкою яких були робітники, а також дрібна буржуазія і студенти, не сприйняли цієї заміни. «Моле або Гізо - це для нас все одно, - говорили вони. - Народ барикад тримає в руках зброю і не складе його до тих пір, поки Луї-Пилип не буде повалений з свого трону». Проте заспокоєння маси буржуазії залишало республіканців в ізоляції і, в перспективі, загрожувало обернути проти них Національну гвардію. Хоча барикади і не були розібрані, напруга спала. Більш того, народ почав роззброювати деморалізовані війська, які без опору віддавали зброю.
Здавалося, у короля з'явився шанс відстояти свою владу, але тут сталося непередбачене. Пізно ввечері 23 лютого, близько 22:30, на бульварі Капуцинів біля готелю Вандом, де розташовувалося Міністерство закордонних справ, війська відкрили вогонь по натовпу, що відразу ж загострило ситуацію і призвело до вибуху, що знищив монархію. Караул лінійної піхоти, який охороняв будівлю, відкрив вогонь по присутніх. Хто віддав наказ почати стрілянину так і залишилося невідомим, але цей інцидент вирішив результат революції.
Подробиці цього інциденту залишаються предметом суперечок до теперішнього часу. Обидві сторони звинувачували одне одного: республіканці військових у неспровокованому розстрілі беззбройний натовпу, військові стверджували, що стрілянина почалася після того, як з натовпу було зроблено пістолетний постріл по військових. Незалежно від того, ким насправді був зроблений перший постріл, що послужив сигналом до побоїща - сама ситуація, безсумнівно, стала результатом свідомої провокації республіканців, які прагнули до максимального загострення.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkpqTDBGZlkyRnlkRjlzWVdSbGJsOTNhWFJvWDJOaGMzVmhiSFJwWlhOZmIyWmZkR2hsWDBaeVpXNWphRjlTWlhadmJIVjBhVzl1WDI5bVh6RTRORjlYWld4c1kyOXRaVjlXTURBME1UZ3hPQzVxY0djdk1qVXdjSGd0UVY5allYSjBYMnhoWkdWdVgzZHBkR2hmWTJGemRXRnNkR2xsYzE5dlpsOTBhR1ZmUm5KbGJtTm9YMUpsZG05c2RYUnBiMjVmYjJaZk1UZzBYMWRsYkd4amIyMWxYMVl3TURReE9ERTRMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Натовп зі співом і смолоскипами ходив вулицями, святкуючи перемогу, і зрештою дійшов до рогу бульвару Капуцинів, де в будівлі Міністерства закордонних справ, як вважали, знаходиться Гізо, і став кричати: «Геть Гізо!». Будівлю охороняв батальйон 14 лінійного піхотного полку, який, захищаючи його, перекрив бульвар. Згодом лідери ходи стверджували, що спочатку мали намір обійти бульвар Капуцинів, щоб уникнути конфлікту з військами; проте натовп повернув до будівлі міністерства. Відповідальність за це взяв на себе такий собі Паньер-Лафонтен (Pannier-Lafontaine), колишній військовий: за його власним визнанням, під впливом чиїхось слів, що не зроблено нічого і в результаті рух буде придушений, він вирішив спрямувати натовп до міністерства і вмовив двох смолоскипоносців, які задавали напрям натовпу, змінити маршрут. Коли солдати перекрили бульвар, захищаючи міністерство, натовп почав агресивно напирати на них, прориваючись до будівлі, дехто намагався вихоплювати рушниці; Паньер-Лафонтен і ще кілька національних гвардійців оточили командира батальйону підполковника Куранта, вимагаючи від нього, щоб він віддав наказ солдатам розступитися і пропустити натовп. Курант відмовив їм і віддав наказ примкнути багнети. У цей момент пролунав постріл, невідомо ким зроблений. Сержант Джакомоні (Giacomoni) свідчив, що бачив в натовпі людину з пістолетом, яка цілилася в полковника; куля поранила в обличчя рядового Анрі, який стояв недалеко від командира. За іншими версіями, постріл був зроблений з боку солдатів, випадково або через непорозуміння. Так чи інакше, постріл послужив сигналом, і солдати, що знаходилися в стані крайньої нервової напруги, спонтанно відкрили вогонь по натовпу. Постраждало більше 50 осіб, з них 16 було вбито. Натовп відійшов з криками: «Зрада! Нас вбивають!». Незабаром після цього з редакції «Насьональ» (газети помірних республіканців) привезли віз, на нього поклали п'ять трупів і стали возити по бульварах, освітлюючи смолоскипом, з криками: «Помста! Вбивають народ!». Особливе враження справляв труп молодої дівчини, який показував натовпу, піднімаючи, якийсь робітник.
Трупи убитих поклали на воза і повезли по вулицях, розлючений натовп з криками і лайкою слідував за ним. На бульварах рубали дерева і перевертали омнібуси, ставлячи їх в барикади. Повстання розгорілося з новою силою, тепер уже відкрито висувалося гасло: «Хай живе Республіка!». Вранці на стінах з'явилася відозва, складена в «Реформі» (газеті радикальних республіканців), де писалося: «Луї-Філіп наказав нас вбивати, як це зробив Карл X; нехай він і відправляється слідом за Карлом X».
Зречення
Вранці 24 лютого Луї-Філіп погодився розпустити палату депутатів і запропонувати виборчу реформу. Але ці заходи не справили ніякого ефекту, було вже надто пізно. Величезний натовп повсталих парижан взяв штурмом Пале-Рояль і оточив королівський палац Тюїльрі, вимагаючи, щоб Луї-Філіп забирався «слідом за Карлом X», тобто відрікся і емігрував в Англію.
Не бажаючи спокушати долю, Луї-Філіп так і вчинив, перед від'їздом попередньо відрікшись від престолу на користь свого онука Генріха, графа Паризького. Але це категорично не влаштовувало повсталих. Як тільки 25 лютого їм стало відомо про намір палати депутатів проголосити королем Генріха, натовп повсталих увірвалася прямо на засідання палати. Під дулами рушниць депутати проголосили Францію республікою і утворили новий радикально-буржуазний уряд.
Незабаром після проголошення республіки, було введено загальне виборче право для чоловіків, які досягли 21 року. У той момент такого широкого права голосу не було в жодній країні світу, навіть в Англії, яка вважала себе батьківщиною демократичних свобод. Іншим важливим рішенням нового уряду було відкриття для безробітних, де отримували невелику — 2 франка в день — але зате гарантовану плату. Хоча майстерні ввели лише в декількох великих містах, незабаром у них працювало вже більше 100 тис. чоловік. Основні завдання революції були виконані. Населення отримало широкі політичні права та громадянські свободи, безробітні були зайняті на дорожніх та земляних роботах, упорядковували будинки та вулиці міст. Радикали використовували великі скупчення народу в майстернях для ведення там революційної пропаганди.
Червневе повстання 23-26 червня 1848
Утримання Національних майстерень, які спочатку обходились уряду в 150 тис. франків на день, вимагало все більших витрат, оскільки постійно зростала кількість людей, які в них працювали. Довелося знизити оплату до 1,5 франка в день, а потім скоротити число робочих днів до двох на тиждень. За останні п'ять днів працівники майстерень отримували по франку. Але і це було непосильно для скарбниці, а ефективність майстерень ставала все нижчою. Зрештою 21 червня з ініціативи уряду Установчі збори розпустили Національні майстерні; простим чоловікам у віці 18-25 років було запропоновано вступити в армію, решті — відправитися на земляні роботи в провінцію. Однак безробітні не бажали покидати столицю.
23-26 червня в Парижі почалися заворушення, які переросли у повстання. Для його придушення до міста, яке знову покрилося барикадами, довелося ввести війська. Керував ними військовий міністр генерал Луї-Ежен Кавеньяк. Кавеньяк спробував утихомирити повсталих, переконати їх, що радикали — це «ваші і наші вороги». Він закликав: «Прийдіть до нас як розкаяні брати, покірні закону. Республіка завжди готова прийняти вас у свої обійми!»
Червневе повстання не мало конкретної мети, окрім вимог знову відкрити Національні майстерні, звільнити радикалів, заарештованих 15 травня, заснувати «демократичну і соціальну республіку». Це було повстання народу, викликане рядом причин: низьким рівнем життя робітників, безробіттям, закриттям майстерень тощо. Більшість членів майбутнього уряду перебувало у в'язниці, а керівництво збройною боротьбою здійснювали «бригадири» і «делегати» національних майстерень, діячі політичних клубів, командири загонів національної гвардії.
Проте безлад не припинявся, і Кавеньяк віддав наказ про придушення повстання. При взятті робітничих передмість Сент-Антуан і Ла-Тампль — опорних пунктів повсталих — загинуло кілька тисяч чоловік.
Встановлення Другої республіки
У результаті червневого вибуху буржуазно-демократичні перетворення, початі тимчасовим урядом, було припинено. Влада була вимушена закрити радикальні газети, клуби та товариства. Але загальне виборче право збереглося, і це дозволило провести в грудні 1848 року всенародні вибори. Очікувалося, що головна боротьба розгорнеться між кандидатами великої буржуазії Кавеньяком і дрібної буржуазії Ледрю-Ролленом. Але несподівано переважна більшість виборців проголосувала за племінника Наполеона, сорокарічного принца Луї Бонапарта. Його підтримали в основному селяни, робітники, міські низи і частина дрібної буржуазії, оскільки з ім'ям Наполеона вони пов'язували минулу велич країни і сподівалися, що новий президент буде проявляти таку ж увагу до потреб простих французів, як і його знаменитий дядько.
Див. також
Примітки
- html Костянтин Рижов. Всі монархи світу. Західна Європа. Енциклопедія[недоступне посилання з липня 2019]
- La fousillable de boulevard des Capucines
- . Архів оригіналу за 14 жовтня 2016. Процитовано 20 червня 2017.
- Mike Rapport. 1848: Year of Revolution, NY, 2008, p.52 [ 15 вересня 2016 у Wayback Machine.]ISNB 978-0-465-02087-6
- Еріта Л. фр. Louis Heritier Історія французької революції 1848 р. і Другої Республіки. Переклад з німецького Гінзбурга. Спб., Друкарня т-ва «Дело», 1907
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Revolyuciyi 1848 1849 rokiv Franciya Avstrijska imperiya Avstriya Ugorshina Chehiya Slovachchina Galichina Lombardiya ta Veneciya Nimechchina Italijski derzhavi Neapolitanske korolivstvo Papska oblast Toskana P yemont ta gercogstva Polsha Moldavske knyazivstvo Cya stattya ye sirim perekladom z inshoyi movi Mozhlivo vona stvorena za dopomogoyu mashinnogo perekladu abo perekladachem yakij nedostatno volodiye oboma movami Bud laska dopomozhit polipshiti pereklad listopad 2018 Revolyuciya 1848 roku u Franciyi fr Revolution francaise de 1848 burzhuazno demokratichna revolyuciya u Franciyi odna iz yevropejskih revolyucij 1848 1849 rr Zavdannyami revolyuciyi bulo vstanovlennya civilnih prav ta svobod Vililasya 24 lyutogo 1848 v zrechennya vid prestolu kolis liberalnogo korolya Luyi Filipa I i progoloshennya Drugoyi respubliki U prezidenti novoyi derzhavi bulo obrano v podalshomu hodi revolyuciyi pislya pridushennya social revolyucijnogo povstannya v chervni 1848 pleminnika Napoleona Bonaparta Luyi Napoleon Bonapart Zagalnoyevropejskij kontekst Lyutnevoyi revolyuciyiPodiyi u Franciyi stali iskroyu sho zapalili liberalni povstannya v bagatoh derzhavah Yevropi osoblivo v krayinah Nimeckogo soyuzu vidomoyi yak Revolyuciya 1848 1849 rokiv u Nimechchini Vsi voni mali zagalnoyevropejskij vimir i podilyali burzhuazno liberalni cili Do vsih cih revolyucij vklyuchayuchi revolyuciyu u Franciyi mozhna zastosuvati zbirnu nazvu Revolyuciyi 1848 1849 rokiv ne zabuvayuchi pri comu sho v riznih krayinah ci podiyi rozvivalisya po riznomu i mali rizni naslidki PeredumoviLuyi Filip v 1845 g Luyi Filip v obrazi Gargantyua sho pozhiraye narodni bagatstva Karikatura O Dom ye cherez yaku Luyi Filip posadiv avtora karikaturi na 6 misyaciv u v yaznicyu Fransua Gizo Palata deputativ pri Luyi Filipu Luyi Filip prijshov do vladi v 1830 roci v hodi burzhuazno liberalnoyi Lipnevoyi revolyuciyi yaka povalila reakcijnij rezhim Burboniv v osobi Karla X Visimnadcyat rokiv pravlinnya Luyi Filipa tak zvana Lipneva monarhiya harakterizuvalis postupovim vidhodom vid idej liberalizmu chastimi skandalami i zrostayuchoyu korupciyeyu Zreshtoyu Luyi Filip priyednavsya do Svyashennogo soyuzu monarhiv Rosiyi Avstro Ugorshini ta Prussiyi Metoyu cogo zasnovanogo na Videnskomu kongresi v 1815 soyuzu bulo vidnovlennya v Yevropi poryadku sho isnuvav do Francuzkoyi revolyuciyi 1789 Ce virazhalosya nasampered u onovlenomu dominuvanni dvoryanstva i povernennya jogo privileyiv Do seredini 1840 h rokiv u Franciyi namitilisya oznaki socialnoyi ta ekonomichnoyi krizi Nezvazhayuchi na trivayuchij promislovij pidjom pochastishali masovi bankrutstva zbilshuvalasya kilkist zvilnenih i bezrobitnih postijno zrostali cini V 1845 1847 rokah krayinu spitkali vazhki nevrozhayi Korol burzhua narodnij korol Luyi Filip vzhe ne vlashtovuvav ne tilki prostolyudiniv legendi pro jogo prostotu i populistski progulyanki po Yelisejskih polyah bez ohoroni z parasolkoyu pid pahvoyu shvidko nabridli prostomu narodu a j burzhuaziyu Nasampered yiyi rozlyutilo zaprovadzhennya viborchogo prava pri yakomu golosi buli bilsh ne rivni a zvazhuvalisya v zalezhnosti vid dohodiv viborcya sho na praktici zmenshuvalo vpliv burzhuaziyi na zakonodavstvo Luyi Filip proteguvav tilki svoyim rodicham i druzyam yaki zagruzli u finansovih aferah i habarnictvi Vsya uvaga uryadu bula zvernena na groshovu aristokratiyu yakij korol viddavav yavnu perevagu nizh prostomu narodu na vishih chinovnikiv bankiriv velikih torgovciv i promislovciv dlya yakih buli stvoreni najspriyatlivishi umovi v politici ta biznesi Povsyudno poshirilosya perekonannya sho viborcha sistema povinna buti zminena U palati deputativ vse chastishe zvuchala vimoga rozshiriti viborche pravo na vsih platnikiv podatkiv ale korol vperto vidkidav vsyaku dumku pro politichni zmini Ci nastroyi v nomu pidtrimuvav najvplivovishij ministr ostannih semi rokiv jogo caryuvannya Fransua Gizo sho stav v 1847 u na choli kabinetu Na vsi vimogi palati zniziti viborchij cenz vin vidpovidav vidmovami Nemaye nichogo divnogo sho v ti roki na zhittya korolya bulo bilshe desyatka zamahiv Zdijsnyuvali yih yak chleni tayemnih tovaristv napriklad Fiyeski z Tovaristva prav lyudini Ogyusta Blanki yakij strilyav u korolya 28 lipnya 1835 tak i malogramotni odinaki nasluhavshis propagandi radikaliv U 1840 rik u chergovoyi lyudini yaka robila zamah na zhittya korolya natiracha Zhorzha Darmesa zapitali na slidstvi yaka jogo profesiya Vinishuvach tiraniv gordo vidpoviv vin Ya hotiv vryatuvati Franciyu Zagalne nevdovolennya Lipnevoyu monarhiyeyu i yiyi glavoyu zrostalo Sered robitnikiv nezadovolennya skrutnim socialnim stanovishem zagostrenim silskogospodarskoyu i torgivelnoyu krizoyu 1847 roku pereroslo v revolyucijni nastroyi Pochatok revolyuciyiBoyi na barikadah v 1848 roci Alfons de Lamartin u centri z pidnyatoyu rukoyu ne propuskaye 25 lyutogo 1848 social revolyucioneriv z chervonim praporom u Parizku ratushu Kartina Privid do masovogo vibuhu oburennya dala sama vlada U ti roki u Franciyi yak i v Angliyi vinik ruh za viborchu reformu U Franciyi vin otrimav nazvu reformistskih benketiv Shob propaguvati reformi i pri comu obijti suvori zaboroni soyuziv i zboriv spochatku v Parizhi a potim i u velikih provincijnih mistah bagati uchasniki reformistskogo ruhu vlashtovuvali gromadski benketi U promovah golosno govorili pro proekti reform a chasom i rizko kritikuvali uryad Z lipnya 1847 po lyutij 1848 vidbulosya blizko 50 takih benketiv Rozdratovanij glava uryadu Gizo 21 lyutogo 1848 roku zaboroniv chergovij benket priznachenij u stolici Pri comu vin u rizkih tonah poperediv organizatoriv sho v razi nepokori vin zastosuye silu U vidpovid u Parizhi pochalisya zavorushennya yaki vzhe do vechora dosyagli masshtabiv revolyuciyi 22 lyutogo v den zaboronenogo benketu parizhani stali zvoditi na vulicyah barikadi Strivozhenij Gizo sprobuvav rozignati povstalih za dopomogoyu vijsk Nacionalnoyi gvardiyi Odnak gvardijci navidriz vidmovilisya strilyati v narod a chastina yih navit perejshla na bik povstanciv Usuperech ochikuvannyam hvilyuvannya tilki posilyuvalisya Spravzhnye povstannya pochalosya v nich na 23 lyutogo koli barikadami vkrilisya robochi kvartali Parizha tradicijno nalashtovani respublikanski Yak pidrahuvali piznishe v stolici viniklo ponad pivtori tisyachi barikad Natovpi robochih vrivalisya v zbrojovi lavki i zavolodivali zbroyeyu Luyi Filip ne bazhav vikoristovuvati dlya pridushennya povstannya vijska oskilki armiya bula nepopulyarna i vin poboyuvavsya sho pobachivshi sho korol pishov po stopah Karla H Nacionalna gvardiya pidtrimaye povstannya i stanetsya povtorennya podij 1830 roku Tomu vin pragnuv pripiniti zavorushennya silami lishe Nacionalnoyi gvardiyi Odnak nacionalni gvardijci vihidci z burzhuaznih U rezultati zavorushennya tilki posilyuvalisya Osnovnimi vimogami sho ob yednali vsih nevdovolenih parizhan buli vidstavka Gizo i provedennya reform Vidstavka uryadu i strilyanina na bulvari Savdepiv Perehid Nacionalnoyi gvardiyi na bik povstanciv nalyakav monarha perelyakanij Luyi Filip o 14 godini 23 lyutogo prijnyav vidstavku uryadu Gizo i ogolosiv pro svoye rishennya sformuvati novij kabinet z diyachiv dinastichnoyi opoziciyi za uchastyu Tyera i Odillona Barro Prem yerom buv namichenij graf Luyi Matye Mole Zvistka pro vidstavku Gizo bula zustrinuta iz zahoplennyam burzhuazno liberalnim krilom ruhu yake viznalo svoyi cili dosyagnutimi i zaklikalo barikadnih bijciv pripiniti boyi Respublikanci osnovnoyu pidtrimkoyu yakih buli robitniki a takozh dribna burzhuaziya i studenti ne sprijnyali ciyeyi zamini Mole abo Gizo ce dlya nas vse odno govorili voni Narod barikad trimaye v rukah zbroyu i ne sklade jogo do tih pir poki Luyi Pilip ne bude povalenij z svogo tronu Prote zaspokoyennya masi burzhuaziyi zalishalo respublikanciv v izolyaciyi i v perspektivi zagrozhuvalo obernuti proti nih Nacionalnu gvardiyu Hocha barikadi i ne buli rozibrani napruga spala Bilsh togo narod pochav rozzbroyuvati demoralizovani vijska yaki bez oporu viddavali zbroyu Zdavalosya u korolya z yavivsya shans vidstoyati svoyu vladu ale tut stalosya neperedbachene Pizno vvecheri 23 lyutogo blizko 22 30 na bulvari Kapuciniv bilya gotelyu Vandom de roztashovuvalosya Ministerstvo zakordonnih sprav vijska vidkrili vogon po natovpu sho vidrazu zh zagostrilo situaciyu i prizvelo do vibuhu sho znishiv monarhiyu Karaul linijnoyi pihoti yakij ohoronyav budivlyu vidkriv vogon po prisutnih Hto viddav nakaz pochati strilyaninu tak i zalishilosya nevidomim ale cej incident virishiv rezultat revolyuciyi Podrobici cogo incidentu zalishayutsya predmetom superechok do teperishnogo chasu Obidvi storoni zvinuvachuvali odne odnogo respublikanci vijskovih u nesprovokovanomu rozstrili bezzbrojnij natovpu vijskovi stverdzhuvali sho strilyanina pochalasya pislya togo yak z natovpu bulo zrobleno pistoletnij postril po vijskovih Nezalezhno vid togo kim naspravdi buv zroblenij pershij postril sho posluzhiv signalom do poboyisha sama situaciya bezsumnivno stala rezultatom svidomoyi provokaciyi respublikanciv yaki pragnuli do maksimalnogo zagostrennya Marrast vigoloshuye promovu nad ubitimi Natovp zi spivom i smoloskipami hodiv vulicyami svyatkuyuchi peremogu i zreshtoyu dijshov do rogu bulvaru Kapuciniv de v budivli Ministerstva zakordonnih sprav yak vvazhali znahoditsya Gizo i stav krichati Get Gizo Budivlyu ohoronyav bataljon 14 linijnogo pihotnogo polku yakij zahishayuchi jogo perekriv bulvar Zgodom lideri hodi stverdzhuvali sho spochatku mali namir obijti bulvar Kapuciniv shob uniknuti konfliktu z vijskami prote natovp povernuv do budivli ministerstva Vidpovidalnist za ce vzyav na sebe takij sobi Paner Lafonten Pannier Lafontaine kolishnij vijskovij za jogo vlasnim viznannyam pid vplivom chiyihos sliv sho ne zrobleno nichogo i v rezultati ruh bude pridushenij vin virishiv spryamuvati natovp do ministerstva i vmoviv dvoh smoloskiponosciv yaki zadavali napryam natovpu zminiti marshrut Koli soldati perekrili bulvar zahishayuchi ministerstvo natovp pochav agresivno napirati na nih prorivayuchis do budivli dehto namagavsya vihoplyuvati rushnici Paner Lafonten i she kilka nacionalnih gvardijciv otochili komandira bataljonu pidpolkovnika Kuranta vimagayuchi vid nogo shob vin viddav nakaz soldatam rozstupitisya i propustiti natovp Kurant vidmoviv yim i viddav nakaz primknuti bagneti U cej moment prolunav postril nevidomo kim zroblenij Serzhant Dzhakomoni Giacomoni svidchiv sho bachiv v natovpi lyudinu z pistoletom yaka cililasya v polkovnika kulya poranila v oblichchya ryadovogo Anri yakij stoyav nedaleko vid komandira Za inshimi versiyami postril buv zroblenij z boku soldativ vipadkovo abo cherez neporozuminnya Tak chi inakshe postril posluzhiv signalom i soldati sho znahodilisya v stani krajnoyi nervovoyi naprugi spontanno vidkrili vogon po natovpu Postrazhdalo bilshe 50 osib z nih 16 bulo vbito Natovp vidijshov z krikami Zrada Nas vbivayut Nezabarom pislya cogo z redakciyi Nasonal gazeti pomirnih respublikanciv privezli viz na nogo poklali p yat trupiv i stali voziti po bulvarah osvitlyuyuchi smoloskipom z krikami Pomsta Vbivayut narod Osoblive vrazhennya spravlyav trup molodoyi divchini yakij pokazuvav natovpu pidnimayuchi yakijs robitnik Trupi ubitih poklali na voza i povezli po vulicyah rozlyuchenij natovp z krikami i lajkoyu sliduvav za nim Na bulvarah rubali dereva i perevertali omnibusi stavlyachi yih v barikadi Povstannya rozgorilosya z novoyu siloyu teper uzhe vidkrito visuvalosya gaslo Haj zhive Respublika Vranci na stinah z yavilasya vidozva skladena v Reformi gazeti radikalnih respublikanciv de pisalosya Luyi Filip nakazav nas vbivati yak ce zrobiv Karl X nehaj vin i vidpravlyayetsya slidom za Karlom X ZrechennyaVranci 24 lyutogo Luyi Filip pogodivsya rozpustiti palatu deputativ i zaproponuvati viborchu reformu Ale ci zahodi ne spravili niyakogo efektu bulo vzhe nadto pizno Velicheznij natovp povstalih parizhan vzyav shturmom Pale Royal i otochiv korolivskij palac Tyuyilri vimagayuchi shob Luyi Filip zabiravsya slidom za Karlom X tobto vidriksya i emigruvav v Angliyu Ne bazhayuchi spokushati dolyu Luyi Filip tak i vchiniv pered vid yizdom poperedno vidrikshis vid prestolu na korist svogo onuka Genriha grafa Parizkogo Ale ce kategorichno ne vlashtovuvalo povstalih Yak tilki 25 lyutogo yim stalo vidomo pro namir palati deputativ progolositi korolem Genriha natovp povstalih uvirvalasya pryamo na zasidannya palati Pid dulami rushnic deputati progolosili Franciyu respublikoyu i utvorili novij radikalno burzhuaznij uryad Nezabarom pislya progoloshennya respubliki bulo vvedeno zagalne viborche pravo dlya cholovikiv yaki dosyagli 21 roku U toj moment takogo shirokogo prava golosu ne bulo v zhodnij krayini svitu navit v Angliyi yaka vvazhala sebe batkivshinoyu demokratichnih svobod Inshim vazhlivim rishennyam novogo uryadu bulo vidkrittya dlya bezrobitnih de otrimuvali neveliku 2 franka v den ale zate garantovanu platu Hocha majsterni vveli lishe v dekilkoh velikih mistah nezabarom u nih pracyuvalo vzhe bilshe 100 tis cholovik Osnovni zavdannya revolyuciyi buli vikonani Naselennya otrimalo shiroki politichni prava ta gromadyanski svobodi bezrobitni buli zajnyati na dorozhnih ta zemlyanih robotah uporyadkovuvali budinki ta vulici mist Radikali vikoristovuvali veliki skupchennya narodu v majsternyah dlya vedennya tam revolyucijnoyi propagandi Chervneve povstannya 23 26 chervnya 1848Utrimannya Nacionalnih majsteren yaki spochatku obhodilis uryadu v 150 tis frankiv na den vimagalo vse bilshih vitrat oskilki postijno zrostala kilkist lyudej yaki v nih pracyuvali Dovelosya zniziti oplatu do 1 5 franka v den a potim skorotiti chislo robochih dniv do dvoh na tizhden Za ostanni p yat dniv pracivniki majsteren otrimuvali po franku Ale i ce bulo neposilno dlya skarbnici a efektivnist majsteren stavala vse nizhchoyu Zreshtoyu 21 chervnya z iniciativi uryadu Ustanovchi zbori rozpustili Nacionalni majsterni prostim cholovikam u vici 18 25 rokiv bulo zaproponovano vstupiti v armiyu reshti vidpravitisya na zemlyani roboti v provinciyu Odnak bezrobitni ne bazhali pokidati stolicyu 23 26 chervnya v Parizhi pochalisya zavorushennya yaki pererosli u povstannya Dlya jogo pridushennya do mista yake znovu pokrilosya barikadami dovelosya vvesti vijska Keruvav nimi vijskovij ministr general Luyi Ezhen Kavenyak Kavenyak sprobuvav utihomiriti povstalih perekonati yih sho radikali ce vashi i nashi vorogi Vin zaklikav Prijdit do nas yak rozkayani brati pokirni zakonu Respublika zavzhdi gotova prijnyati vas u svoyi obijmi Chervneve povstannya ne malo konkretnoyi meti okrim vimog znovu vidkriti Nacionalni majsterni zvilniti radikaliv zaareshtovanih 15 travnya zasnuvati demokratichnu i socialnu respubliku Ce bulo povstannya narodu viklikane ryadom prichin nizkim rivnem zhittya robitnikiv bezrobittyam zakrittyam majsteren tosho Bilshist chleniv majbutnogo uryadu perebuvalo u v yaznici a kerivnictvo zbrojnoyu borotboyu zdijsnyuvali brigadiri i delegati nacionalnih majsteren diyachi politichnih klubiv komandiri zagoniv nacionalnoyi gvardiyi Prote bezlad ne pripinyavsya i Kavenyak viddav nakaz pro pridushennya povstannya Pri vzyatti robitnichih peredmist Sent Antuan i La Tampl opornih punktiv povstalih zaginulo kilka tisyach cholovik Vstanovlennya Drugoyi respublikiU rezultati chervnevogo vibuhu burzhuazno demokratichni peretvorennya pochati timchasovim uryadom bulo pripineno Vlada bula vimushena zakriti radikalni gazeti klubi ta tovaristva Ale zagalne viborche pravo zbereglosya i ce dozvolilo provesti v grudni 1848 roku vsenarodni vibori Ochikuvalosya sho golovna borotba rozgornetsya mizh kandidatami velikoyi burzhuaziyi Kavenyakom i dribnoyi burzhuaziyi Ledryu Rollenom Ale nespodivano perevazhna bilshist viborciv progolosuvala za pleminnika Napoleona sorokarichnogo princa Luyi Bonaparta Jogo pidtrimali v osnovnomu selyani robitniki miski nizi i chastina dribnoyi burzhuaziyi oskilki z im yam Napoleona voni pov yazuvali minulu velich krayini i spodivalisya sho novij prezident bude proyavlyati taku zh uvagu do potreb prostih francuziv yak i jogo znamenitij dyadko Div takozhRevolyuciya 1848 1849 rokiv u NimechchiniPrimitkihtml Kostyantin Rizhov Vsi monarhi svitu Zahidna Yevropa Enciklopediya nedostupne posilannya z lipnya 2019 La fousillable de boulevard des Capucines Arhiv originalu za 14 zhovtnya 2016 Procitovano 20 chervnya 2017 Mike Rapport 1848 Year of Revolution NY 2008 p 52 15 veresnya 2016 u Wayback Machine ISNB 978 0 465 02087 6 Erita L fr Louis Heritier Istoriya francuzkoyi revolyuciyi 1848 r i Drugoyi Respubliki Pereklad z nimeckogo Ginzburga Spb Drukarnya t va Delo 1907