Жильбе́р дю Мотьє́ (фр. Gilbert du Motier; 6 вересня 1757 — 20 травня 1834), відомий як маркіз де Лафає́т — французький військовий і політичний діяч, учасник трьох революцій: Американської війни за незалежність, Великої французької революції та Липневої революції 1830 року. Народився у замку Шаваньяк. Представник шляхетного роду Фаєтських Мотьє. Засновник клубу фельянів. Помер у Парижі.
Жильбер Лафаєт Gilbert du Motier de La Fayette | |
![]() | |
![]() | |
Народження: | 6 вересня 1757 замок Шаваньяк |
---|---|
Смерть: | 20 травня 1834 (76 років) Париж |
Причина смерті: | пневмонія |
Поховання: | Цвинтар Пікпюс |
Країна: | Франція і США |
Освіта: | Паризький університет, ліцей Людовика Великого і d |
Партія: | фельяни, d (1824) і Доктринери |
Рід: | Фаєттські Мотьє |
Батько: | d |
Мати: | d |
Шлюб: | d |
Діти: | Жорж Вашингтон, Оскар, Генріетта (померла в 2 роки), Анастасія, Вірджинія. |
Автограф: | ![]() |
Нагороди: | |
|
Ім'я
- Марі́-Жозе́ф Поль Ів Рош Жильбе́р дю Мотьє, маркіз Фаєтський (фр. Marie-Joseph Paul Yves Roch Gilbert du Motier, marquis de La Fayette) — повне ім'я.
- Жильбер дю Мотьє-Фаєтський (фр. Gilbert du Motier de La Fayette) — скорочено.
- Жильбер Лафаєт — скорочено; Після взяття Бастилії «демократизував» своє прізвище на Лафаєт (без прийменника de).
Дитинство та молоді роки
По батькові та по матері, Лафаєт належав до так званого «дворянства шпаги». Після народження, із шести успадкованих імен, хлопчик обрав одне — Жильбер — в пам'ять про батька із знаменитого роду Лафаєт. Він був названий у пам'ять Жильбера де Лафаєта, маршала Франції, прибічника легендарної Жанни д'Арк і найближчого радника короля Карла VII.
Батько Жильбера був гренадерським полковником, кавалером ордену Св. Людовіка, маркіз де Лафаєт помер під час Семирічної війни у битві при Хастенбеку (англ. Hastenbeck) 26 липня 1757 року.
Після 14 липня 1789 року — штурму Бастилії — маркіз «демократизував» своє аристократичне прізвище, з'єднавши його частини (Лафаєт).
У 1768 році Жильбер вступив в один з найбільш аристократичних навчальних закладів Франції — коледж Плессі (з XIX ст. — ліцей Людовіка Великого), який був заснований у 1322 році монахом , яке завершив у 1772 році.
3 квітня 1770 року, у віці 33 років, раптово померла мати Лафаєта — Марія Бретані, а через тиждень помер його дід — маркіз де ла Рів'єр, у минулому капітан королівської гвардії. Весь статок маркіза перейшов Жильберу.
У квітні 1771 року, 13-річний маркіз був зарахований у другу роту елітної гвардії короля, яка називалася «чорна гвардія мушкетерів» і згодом став її лейтенантом.
У 1773 році Лафаєт отримав призначення на пост командувача кавалерійського полку Ноайль. А у 1775 році отримав підвищення у службі і у чині капітана перейшов у гарнізон міста Мец, аби вести службу у кавалерійському полку. 11 квітня 1774 року, маркіз де Лафаєт взяв шлюб з Адрієною, донькою герцога д'Айена, який успадкував після смерті свого батька титул . Зі сторони нареченого свідками були та кузен Лафаєта — маркіз де Буійє.
Війна за незалежність США
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk0xTDAxaGNuRjFhWE5mWkdWZlRHRm1ZWGxsZEhSbFh6SXVhbkJuTHpJd01IQjRMVTFoY25GMWFYTmZaR1ZmVEdGbVlYbGxkSFJsWHpJdWFuQm4uanBn.jpg)
8 вересня 1776 року відбулась подія, яка стала поворотною у долі маркіза де Лафаєта. У цей день маршал Віктор де Бройл, який командував військовим округом у місті Мец, давав обід на честь подорожі по Франції Вільяма Генрі, герцога Глостера та його дружини. Лафаєт був присутній при розмові.Глостер відкрито говорив про «людей з Бостона», які висунули вимогу політичної незалежності 13-ти британських володінь в Північній Америці.
Наступного дня герцог отримав лист з Лондона, де повідомлялось про початок повстання і проголошення Декларації незалежності США. Він зачитав його присутнім французьким офіцерам серед яких був і Лафайєт.
Пізніше Лафаєт писав, що звістка про цю війну затурбувала його серце.
26 квітня 1777 року, маркіз виплив з порту до берегів Америки. Уже 15 червня, він прибув на американську землю. Він стає ад'ютантом Вашингтона з яким скоро стають друзями. Лафаєт відразу отримав пост генерал-майора через глибоку дружбу з Дж. Вашингтоном.
Він запропонував Франкліну свої послуги у війні і поставив 2 умови:
- він вирушить до Америки на купленому ним самим і повністю оснащеному кораблі;
- він відмовляється від будь-якої платні та іншої матеріальної компенсації за свою службу.
Конгрес прийняв його послуги і Лафаєт бере відпустку за станом здоров'я та їде до Америки.
У перший бій Лафаєт вступив у битві при , яка відбулася 11 вересня 1777 року. Однак американці не здобули бажаної перемоги, а Лафаєт отримав тяжке поранення. У бою при Брендивайні армія США почала програвати і солдати в паніці тікати. Жильбер намагався зупинити їх безладно бігаючи полем бою, доки не був поранений у ногу і не знепритомнів. Солдати винесли його з поля бою.
Після видужання отримав під своє командування загін з 350 чоловік.
1 грудня 1777 року конгрес призначив його командиром дивізії яку він сам має вибрати. Він вибрав дивізію зі штату Віргінія (1200 чоловік) і не дочекавшись зброї і екіпірування від командування він екіпірував її за свій рахунок.
У грудні 1777 року, Лафаєт брав участь в успішній операції проти англійців у районі .
22 січня 1778 року, рішенням Конгресу, Лафаєт був назначений командиром Північної армії, яка була зосереджена у районі Олбан. Серед офіцерів його штабу знаходився полковник інженерної служби Т.Костюшко.
Він вів переговори з індіанцями і дойшов з ними до порозуміння. На прохання вождів Лафаєт за свій рахунок збудував форт з гарматами на канадсько-американському кордоні.
Разом із загоном генерала Потера мав провести розвідку боєм у Філадельфії, але Потер запізнився і загін Лафайєта (2500 вояків, 5 гармат) зустрівся із загоном англійців під командуванням генерала Хоу (7000 вояків, 14 гармат), але йому вдається відступити без втрат.
З 1 листопада по 1 грудня 1778 Лафайєт хворів на тяжку форму запалення легенів і 11 листопада 1779 на фрегаті «Альянс» поїхав у відпустку до Франції.
У Парижі його зустріли як національного героя і королева Марія Антуанетта добилась для нього звання полковника.
13 березня 1780 він знову поїхав до США. Конгрес доручив йому скласти список офіцерів-іноземців, які на його думку гідні Ордена Цинцінната, що символізував доблесть, скромність і вірність громадському обов'язку.
Після повернення до США, Лафаєт узяв участь не тільки у воєнних діях, але й як політично — дипломатичний діяч. Своєю ціллю вважав закріпити тісні франко-американські відносини та розширити допомогу Франції США. На початку 1781 року повернувся до Франції, де назрівали британо−американські переговори.
Після завершення війни у 1784 році, він здійснив третю поїздку до США; цього разу це була поїздка задля підвищення свого авторитету.
Велика французька революція
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemszTDAxaGNuRjFhWE5mWkdWZlRHRm1ZWGxsZEhSbFh6RXVhbkJuTHpJd01IQjRMVTFoY25GMWFYTmZaR1ZmVEdGbVlYbGxkSFJsWHpFdWFuQm4uanBn.jpg)
5 травня 1789 року, він був обраним представником дворянства на зборі Генеральних Штатів.
Він був у числі тих небагатьох дворян, що стояли за спільні наради станів, а також пропонував створити «Декларацію прав людини і громадянина» за прикладом американського аналогу.
Після взяття Бастилії був призначений головою національної гвардії. Лафаєт виконував обов'язки жандарма, проте розумів, що їхнє виконання погано вплине на його популярність серед суспільства.
Його обтяжував обов'язок поліцейського, але він виконав обов'язок покладений на нього нацією. Проти свого бажання він вів національну гвардію до Версалю, щоб примусити короля повернутися до Парижу.
Він мріяв про поєднання монархії і порядку зі свободою і торжеством демократичних засад.
Безлад який влаштовувала чернь, якобінські оратори обурювали його, але спосіб дій короля і придворних подобався йому ще менше. Через це він розбудив у собі крайню неприязнь до короля, а особливо до королеви і недовіру до крайніх партій. Марат вимагав його страти.
20 червня 1791 король втік з Парижа і Робесп'єр звинуватив у цьому Лафайєта.
Після того, як Лафаєт взяв участь у придушенні повстання 17 липня 1791 року на , його авторитет різко впав. У листопаді він був змушений залишити посаду голови національної гвардії та балотувався у мери Парижу, однак програв Петіону.
Його відправили на північний кордон командувачем одного з 3 загонів. Він слідкував за подіями в Парижі і надсилав листи з проханням заборони терористичних клубів, відновлення законів і конституції, врятування королівської гідності, але листи не подіяли і він поїхав до Парижа. Але більша частина членів зборів поставилась вороже до нього. У королівському дворі його прийняли теж сухо. Королева сказала, що краще смерть, ніж допомога Лафайєта.
Після падіння короля він арештував комісарів, що прийшли привести війська до присяги республіці, збори оголосили його зрадником. Лафаєт змушений був втекти до Австрії, однак був запідозрений у шпигунстві і засуджений до п'яти років в Ольмуцькому замку.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlUwTDBGeWVWOVRZMmhsWm1abGNsOHRYMDFoY25GMWFYTmZSR1ZmVEdGbVlYbGxkSFJsWHkxZlRsQkhMamd5TGpFMU1GOHRYMDVoZEdsdmJtRnNYMUJ2Y25SeVlXbDBYMGRoYkd4bGNua3VhbkJuTHpJeU1IQjRMVUZ5ZVY5VFkyaGxabVpsY2w4dFgwMWhjbkYxYVhOZlJHVmZUR0ZtWVhsbGRIUmxYeTFmVGxCSExqZ3lMakUxTUY4dFgwNWhkR2x2Ym1Gc1gxQnZjblJ5WVdsMFgwZGhiR3hsY25rdWFuQm4uanBn.jpg)
У 1797 році був звільнений і незабаром повернувся до Франції, де перебував до 1814 року.
1802 року написав Наполеону лист з протестом проти встановлення одноосібної влади. Під час Ста днів не прийняв пропозицію Наполеона про титул пера. Але він все ж вступив у палату депутатів і був опозиціонером до влади Бурбонів. Він вже тоді підтримував Луї-Філіппа I.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJpTDFNbFF6TWxRVGx3ZFd4MGRYSmxYMnhoWDBaaGVXVjBkR1V1YW5Cbkx6STRNSEI0TFZNbFF6TWxRVGx3ZFd4MGRYSmxYMnhoWDBaaGVXVjBkR1V1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
1821 року прибув до палати депутатів, з якої пішов 1823 року у зв'язку з політичним тиском урядових кіл. 1825 року знову опинився у палаті депутатів.
Липнева революція та останні роки життя
29 липня 1830 року Лафаєт, за вимогою народу, взяв на себе командування національною гвардією. У цей час Лафаєт був найпопулярнішою особою Парижа. Був членом муніципальної комісії (тимчасовий уряд). Висловився проти республіки за Луї-Філіпа, але скоро він розчаровується в королі. Лафаєт до останнього вірив, що Франція, ще не готова до республіки, так як у суспільства ще залишилися переконані монархічні погляди.
Помер Лафаєт 20 травня 1834 року у Парижі. Похований на цвинтарі Пікпюс.
Червоне і чорне
У романі Стендаля «Червоне і чорне» головний герой, бонапартист Жульєн, говорить: «Дантон крав. Мірабо продався. Наполеон награбував мільйони в Італії, а без цього він би і кроку не міг ступити через бідність, як Пішегрю. Тільки Лафаєт ніколи не крав…».
Бібліографія
- Regnault-Warin. Mémoires pour servir à la vie du général L. Париж: 1824
- Voyage du général L. aux Etats Unis en 1824—25. Париж: 1826
- Sarrans. L. et la révolution de 1830. 2-е изд. Париж: 1832
- Mémoires, correspondance et manuscripts du général L. Париж: 1837—1838
- Büdinger. L., ein Lebensbild. Лейпциг, 1870
- Büdinger. L. in Oester reich. Вена, 1879
- Bayard Tuckermann. Life of general L. Нью-Йорк: 1889
- Bardoux. La jeunesse de L. Париж: 1892
- Bardoux. Les dernières années de L. Париж: 1892
- Маркиз Лафайет — деятель трёх революций. М.: 1899
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Zhilbe r dyu Motye fr Gilbert du Motier 6 veresnya 1757 17570906 20 travnya 1834 vidomij yak markiz de Lafaye t francuzkij vijskovij i politichnij diyach uchasnik troh revolyucij Amerikanskoyi vijni za nezalezhnist Velikoyi francuzkoyi revolyuciyi ta Lipnevoyi revolyuciyi 1830 roku Narodivsya u zamku Shavanyak Predstavnik shlyahetnogo rodu Fayetskih Motye Zasnovnik klubu felyaniv Pomer u Parizhi Zhilber Lafayet Gilbert du Motier de La FayetteZhilber Lafayet Narodzhennya 6 veresnya 1757 1757 09 06 zamok ShavanyakSmert 20 travnya 1834 1834 05 20 76 rokiv ParizhPrichina smerti pnevmoniyaPohovannya Cvintar PikpyusKrayina Franciya i SShAOsvita Parizkij universitet licej Lyudovika Velikogo i dPartiya felyani d 1824 i DoktrineriRid Fayettski MotyeBatko dMati dShlyub dDiti Zhorzh Vashington Oskar Genrietta pomerla v 2 roki Anastasiya Virdzhiniya Avtograf Nagorodi imena naneseni na Triumfalnu arku d 2002 d Chlen Amerikanskoyi akademiyi mistectv i nauk d 1785 Mediafajli b u VikishovishiIm yaMari Zhoze f Pol Iv Rosh Zhilbe r dyu Motye markiz Fayetskij fr Marie Joseph Paul Yves Roch Gilbert du Motier marquis de La Fayette povne im ya Zhilber dyu Motye Fayetskij fr Gilbert du Motier de La Fayette skorocheno Zhilber Lafayet skorocheno Pislya vzyattya Bastiliyi demokratizuvav svoye prizvishe na Lafayet bez prijmennika de Ditinstvo ta molodi rokiPo batkovi ta po materi Lafayet nalezhav do tak zvanogo dvoryanstva shpagi Pislya narodzhennya iz shesti uspadkovanih imen hlopchik obrav odne Zhilber v pam yat pro batka iz znamenitogo rodu Lafayet Vin buv nazvanij u pam yat Zhilbera de Lafayeta marshala Franciyi pribichnika legendarnoyi Zhanni d Ark i najblizhchogo radnika korolya Karla VII Batko Zhilbera buv grenaderskim polkovnikom kavalerom ordenu Sv Lyudovika markiz de Lafayet pomer pid chas Semirichnoyi vijni u bitvi pri Hastenbeku angl Hastenbeck 26 lipnya 1757 roku Pislya 14 lipnya 1789 roku shturmu Bastiliyi markiz demokratizuvav svoye aristokratichne prizvishe z yednavshi jogo chastini Lafayet U 1768 roci Zhilber vstupiv v odin z najbilsh aristokratichnih navchalnih zakladiv Franciyi koledzh Plessi z XIX st licej Lyudovika Velikogo yakij buv zasnovanij u 1322 roci monahom yake zavershiv u 1772 roci 3 kvitnya 1770 roku u vici 33 rokiv raptovo pomerla mati Lafayeta Mariya Bretani a cherez tizhden pomer jogo did markiz de la Riv yer u minulomu kapitan korolivskoyi gvardiyi Ves statok markiza perejshov Zhilberu U kvitni 1771 roku 13 richnij markiz buv zarahovanij u drugu rotu elitnoyi gvardiyi korolya yaka nazivalasya chorna gvardiya mushketeriv i zgodom stav yiyi lejtenantom U 1773 roci Lafayet otrimav priznachennya na post komanduvacha kavalerijskogo polku Noajl A u 1775 roci otrimav pidvishennya u sluzhbi i u chini kapitana perejshov u garnizon mista Mec abi vesti sluzhbu u kavalerijskomu polku 11 kvitnya 1774 roku markiz de Lafayet vzyav shlyub z Adriyenoyu donkoyu gercoga d Ajena yakij uspadkuvav pislya smerti svogo batka titul Zi storoni narechenogo svidkami buli ta kuzen Lafayeta markiz de Buijye Vijna za nezalezhnist SShAPortret Lafajyeta v uniformi general majora Kontinentalnoyi armiyi napisanij bl 1779 80 8 veresnya 1776 roku vidbulas podiya yaka stala povorotnoyu u doli markiza de Lafayeta U cej den marshal Viktor de Brojl yakij komanduvav vijskovim okrugom u misti Mec davav obid na chest podorozhi po Franciyi Vilyama Genri gercoga Glostera ta jogo druzhini Lafayet buv prisutnij pri rozmovi Gloster vidkrito govoriv pro lyudej z Bostona yaki visunuli vimogu politichnoyi nezalezhnosti 13 ti britanskih volodin v Pivnichnij Americi Nastupnogo dnya gercog otrimav list z Londona de povidomlyalos pro pochatok povstannya i progoloshennya Deklaraciyi nezalezhnosti SShA Vin zachitav jogo prisutnim francuzkim oficeram sered yakih buv i Lafajyet Piznishe Lafayet pisav sho zvistka pro cyu vijnu zaturbuvala jogo serce 26 kvitnya 1777 roku markiz vipliv z portu do beregiv Ameriki Uzhe 15 chervnya vin pribuv na amerikansku zemlyu Vin staye ad yutantom Vashingtona z yakim skoro stayut druzyami Lafayet vidrazu otrimav post general majora cherez gliboku druzhbu z Dzh Vashingtonom Vin zaproponuvav Franklinu svoyi poslugi u vijni i postaviv 2 umovi vin virushit do Ameriki na kuplenomu nim samim i povnistyu osnashenomu korabli vin vidmovlyayetsya vid bud yakoyi platni ta inshoyi materialnoyi kompensaciyi za svoyu sluzhbu Kongres prijnyav jogo poslugi i Lafayet bere vidpustku za stanom zdorov ya ta yide do Ameriki U pershij bij Lafayet vstupiv u bitvi pri yaka vidbulasya 11 veresnya 1777 roku Odnak amerikanci ne zdobuli bazhanoyi peremogi a Lafayet otrimav tyazhke poranennya U boyu pri Brendivajni armiya SShA pochala progravati i soldati v panici tikati Zhilber namagavsya zupiniti yih bezladno bigayuchi polem boyu doki ne buv poranenij u nogu i ne znepritomniv Soldati vinesli jogo z polya boyu Pislya viduzhannya otrimav pid svoye komanduvannya zagin z 350 cholovik 1 grudnya 1777 roku kongres priznachiv jogo komandirom diviziyi yaku vin sam maye vibrati Vin vibrav diviziyu zi shtatu Virginiya 1200 cholovik i ne dochekavshis zbroyi i ekipiruvannya vid komanduvannya vin ekipiruvav yiyi za svij rahunok U grudni 1777 roku Lafayet brav uchast v uspishnij operaciyi proti anglijciv u rajoni 22 sichnya 1778 roku rishennyam Kongresu Lafayet buv naznachenij komandirom Pivnichnoyi armiyi yaka bula zoseredzhena u rajoni Olban Sered oficeriv jogo shtabu znahodivsya polkovnik inzhenernoyi sluzhbi T Kostyushko Vin viv peregovori z indiancyami i dojshov z nimi do porozuminnya Na prohannya vozhdiv Lafayet za svij rahunok zbuduvav fort z garmatami na kanadsko amerikanskomu kordoni Razom iz zagonom generala Potera mav provesti rozvidku boyem u Filadelfiyi ale Poter zapiznivsya i zagin Lafajyeta 2500 voyakiv 5 garmat zustrivsya iz zagonom anglijciv pid komanduvannyam generala Hou 7000 voyakiv 14 garmat ale jomu vdayetsya vidstupiti bez vtrat Z 1 listopada po 1 grudnya 1778 Lafajyet hvoriv na tyazhku formu zapalennya legeniv i 11 listopada 1779 na fregati Alyans poyihav u vidpustku do Franciyi U Parizhi jogo zustrili yak nacionalnogo geroya i koroleva Mariya Antuanetta dobilas dlya nogo zvannya polkovnika 13 bereznya 1780 vin znovu poyihav do SShA Kongres doruchiv jomu sklasti spisok oficeriv inozemciv yaki na jogo dumku gidni Ordena Cincinnata sho simvolizuvav doblest skromnist i virnist gromadskomu obov yazku Pislya povernennya do SShA Lafayet uzyav uchast ne tilki u voyennih diyah ale j yak politichno diplomatichnij diyach Svoyeyu cillyu vvazhav zakripiti tisni franko amerikanski vidnosini ta rozshiriti dopomogu Franciyi SShA Na pochatku 1781 roku povernuvsya do Franciyi de nazrivali britano amerikanski peregovori Pislya zavershennya vijni u 1784 roci vin zdijsniv tretyu poyizdku do SShA cogo razu ce bula poyizdka zadlya pidvishennya svogo avtoritetu Velika francuzka revolyuciyaMarkiz de Lafayet golova nacionalnoyi gvardiyi 5 travnya 1789 roku vin buv obranim predstavnikom dvoryanstva na zbori Generalnih Shtativ Vin buv u chisli tih nebagatoh dvoryan sho stoyali za spilni naradi staniv a takozh proponuvav stvoriti Deklaraciyu prav lyudini i gromadyanina za prikladom amerikanskogo analogu Pislya vzyattya Bastiliyi buv priznachenij golovoyu nacionalnoyi gvardiyi Lafayet vikonuvav obov yazki zhandarma prote rozumiv sho yihnye vikonannya pogano vpline na jogo populyarnist sered suspilstva Jogo obtyazhuvav obov yazok policejskogo ale vin vikonav obov yazok pokladenij na nogo naciyeyu Proti svogo bazhannya vin viv nacionalnu gvardiyu do Versalyu shob primusiti korolya povernutisya do Parizhu Vin mriyav pro poyednannya monarhiyi i poryadku zi svobodoyu i torzhestvom demokratichnih zasad Bezlad yakij vlashtovuvala chern yakobinski oratori oburyuvali jogo ale sposib dij korolya i pridvornih podobavsya jomu she menshe Cherez ce vin rozbudiv u sobi krajnyu nepriyazn do korolya a osoblivo do korolevi i nedoviru do krajnih partij Marat vimagav jogo strati 20 chervnya 1791 korol vtik z Parizha i Robesp yer zvinuvativ u comu Lafajyeta Pislya togo yak Lafayet vzyav uchast u pridushenni povstannya 17 lipnya 1791 roku na jogo avtoritet rizko vpav U listopadi vin buv zmushenij zalishiti posadu golovi nacionalnoyi gvardiyi ta balotuvavsya u meri Parizhu odnak prograv Petionu Jogo vidpravili na pivnichnij kordon komanduvachem odnogo z 3 zagoniv Vin slidkuvav za podiyami v Parizhi i nadsilav listi z prohannyam zaboroni teroristichnih klubiv vidnovlennya zakoniv i konstituciyi vryatuvannya korolivskoyi gidnosti ale listi ne podiyali i vin poyihav do Parizha Ale bilsha chastina chleniv zboriv postavilas vorozhe do nogo U korolivskomu dvori jogo prijnyali tezh suho Koroleva skazala sho krashe smert nizh dopomoga Lafajyeta Pislya padinnya korolya vin areshtuvav komisariv sho prijshli privesti vijska do prisyagi respublici zbori ogolosili jogo zradnikom Lafayet zmushenij buv vtekti do Avstriyi odnak buv zapidozrenij u shpigunstvi i zasudzhenij do p yati rokiv v Olmuckomu zamku Lafayet u 1822 roci Hud Ari Sheffer U 1797 roci buv zvilnenij i nezabarom povernuvsya do Franciyi de perebuvav do 1814 roku 1802 roku napisav Napoleonu list z protestom proti vstanovlennya odnoosibnoyi vladi Pid chas Sta dniv ne prijnyav propoziciyu Napoleona pro titul pera Ale vin vse zh vstupiv u palatu deputativ i buv opozicionerom do vladi Burboniv Vin vzhe todi pidtrimuvav Luyi Filippa I Mogila Lafayeta na cvintari Pikpyus 1821 roku pribuv do palati deputativ z yakoyi pishov 1823 roku u zv yazku z politichnim tiskom uryadovih kil 1825 roku znovu opinivsya u palati deputativ Lipneva revolyuciya ta ostanni roki zhittya29 lipnya 1830 roku Lafayet za vimogoyu narodu vzyav na sebe komanduvannya nacionalnoyu gvardiyeyu U cej chas Lafayet buv najpopulyarnishoyu osoboyu Parizha Buv chlenom municipalnoyi komisiyi timchasovij uryad Vislovivsya proti respubliki za Luyi Filipa ale skoro vin rozcharovuyetsya v koroli Lafayet do ostannogo viriv sho Franciya she ne gotova do respubliki tak yak u suspilstva she zalishilisya perekonani monarhichni poglyadi Pomer Lafayet 20 travnya 1834 roku u Parizhi Pohovanij na cvintari Pikpyus Chervone i chorneU romani Stendalya Chervone i chorne golovnij geroj bonapartist Zhulyen govorit Danton krav Mirabo prodavsya Napoleon nagrabuvav miljoni v Italiyi a bez cogo vin bi i kroku ne mig stupiti cherez bidnist yak Pishegryu Tilki Lafayet nikoli ne krav BibliografiyaRegnault Warin Memoires pour servir a la vie du general L Parizh 1824 Voyage du general L aux Etats Unis en 1824 25 Parizh 1826 Sarrans L et la revolution de 1830 2 e izd Parizh 1832 Memoires correspondance et manuscripts du general L Parizh 1837 1838 Budinger L ein Lebensbild Lejpcig 1870 Budinger L in Oester reich Vena 1879 Bayard Tuckermann Life of general L Nyu Jork 1889 Bardoux La jeunesse de L Parizh 1892 Bardoux Les dernieres annees de L Parizh 1892 Markiz Lafajet deyatel tryoh revolyucij M 1899