Луїза Августа Вільгельміна Амалія (нім. Luise Auguste Wilhelmine Amalie; 10 березня 1776, Ганновер — 19 липня 1810, замок Гоенціриц) — принцеса Мекленбург-Стреліцька, дружина Фрідріха Вільгельма III і королева-консорта Пруссії, бабуся російського імператора Олександра II.
Луїза Августина Вільгельміна Амалія | |
---|---|
нім. Luise Auguste Wilhelmine Amalie | |
![]() | |
Королева Пруссії | |
Початок правління: | 1797 |
Кінець правління: | 1810 |
| |
Попередник: | Фрідеріка Луїза Гессен-Дармштадтська |
Наступник: | Єлизавета Людовіка Баварська |
| |
Дата народження: | 10 березня 1776 |
Місце народження: | Ганновер |
Дата смерті: | 19 липня 1810 (34 роки) |
Місце смерті: | , Мекленбург-Передня Померанія |
Поховання | d |
Чоловік: | Фрідріха Вільгельма III |
Діти: | Фрідріх Вільгельм IV Вільгельм I Шарлотта (Олександра Федорівна) Карл Александріна Луїза Альбрехт |
Династія: | Мекленбурзький дім |
Батько: | |
Мати: | Фредерика Кароліна Гессен-Дармштадтська |
Нагороди: |
Ця стаття є сирим з іншої мови. Можливо, вона створена за допомогою машинного перекладу або перекладачем, який недостатньо володіє обома мовами. |
Сучасники описували Луїзу як красуню, чий невимушений стиль спілкування був би до лиця представникам третього стану, а не манірної аристократії. Життя Луїзи нерозривно пов'язане з драматичними подіями боротьби Пруссії проти Наполеона. Образ рано померлої Луїзи залишався молодим і гарним і для наступних поколінь. Ще за життя королева Луїза стала об'єктом майже культового шанування, яке ще більше поширилося після її смерті. Королева Луїза стала символом нового підйому Пруссії і об'єднання Німеччини. Її значення в історії Німеччини перевершило той вплив, яким вона фактично володіла як королева Пруссії.
Батьківський дім, дитинство і юність
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkZrTDB4MWFYTmxYMFZzZEdWeWJpNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RUSFZwYzJWZlJXeDBaWEp1TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Батько Луїзи — принц з дому герцогів Мекленбург-Стреліцьких. Після навчання в Женеві він через деякий час став губернатором курфюрства Ганновер на службі у свого зятя, короля Великої Британії Георга III, який хоч і народився у Великій Британії, але походив з Ганноверського дому і правив своєю німецькою батьківщиною з Лондона.
У 1768 році в Ганновері Карл одружився з 16-річною принцесою Фрідерікою Гессен-Дармштадтською. П'ятеро з їх десяти дітей померли в дитинстві, сама дружина Карла померла в 29 років через два дні після останніх пологів. Її дочці Луїзі, принцесі Мекленбург-Стреліцькій, було на той час тільки шість років. Вдівець одружився з молодшою сестрою першої дружини, Шарлоттою, і тітка Луїзи стала їй мачухою, проте також померла через 15 місяців знову ж при пологах свого сина .
Деякий час по тому дітей герцога розділили. Два сини, та , залишилися з батьком у Ганновері. Шарлотта, старша з чотирьох сестер, в 1785 році вийшла заміж за правителя маленького герцогства . 1786 року вихованням сестер , Луїзи і Фрідеріки почала займатись їх бабуся Марія Луїза Альбертіна, яка мешкала в Дармштадті.
Луїза ще в підлітковому віці проявляла дитячу безпосередність і грайливість. До конфірмації трьох сестер готував пастор Дармштадта. Дівчат навчали німецької, французької та англійської мов, історії, придворному етикету, малюнку, живопису і грі на фортепіано.
В 1787 року старша з сестер вийшла заміж за дуже багатого майбутнього князя . Сестри були присутні у Франкфурті і в 1792 році на урочистостях з нагоди коронації Франца II, останнього імператора Священної Римської імперії, що став в 1804 році першим імператором Австрії. Луїза відкривала святковий бал в посольстві Австрії разом з молодим імперським графом Клеменсом Меттерніхом, згодом прославленим дипломатом і державним діячем.
В березні 1793 обидві сестри, яким було по 17 і 15 років, були представлені королеві Пруссії Фрідріху Вільгельму II, який так написав про цю зустріч: "Як тільки я побачив двох ангелів в перший раз, це було біля входу в комедію, я був настільки вражений їхньою красою, що просто був у нестямі, коли бабуся представила мені їх. Я дуже бажаю, щоб мої сини побачили їх і закохалися в них […] Я зроблю все можливе, щоб вони бачилися частіше і добре познайомилися. […] Вони дали свою згоду, і скоро відбудеться змова, імовірно в Мангеймі. Старший одружується на старшій, а молодший — на молодшій ". Вперше Луїза зустрілася зі «старшим», 22-річним принцом Фрідріхом Вільгельмом 14 березня 1793, а 19 березня він зробив їй особисту пропозицію, і 24 квітня в Дармштадті відбулися офіційні заручини. Шлюбним договором встановлювалося, що Луїза буде отримувати певну суму «у власне розпорядження», яка значно зросте в разі народження сина; за доньку нічого подібного не передбачалося. Тим часом принц , «молодший», заручився з сестрою Луїзи Фрідерікою, хоч і проти своєї волі і тільки з міркувань державної необхідності, оскільки він був вже закоханий в іншу, але нижче себе за станом. Подвійне весілля було узгоджено на Різдво 1793 року.
Перші роки шлюбу
Кронпринцеса
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMems0TDFOamFHRmtiM2N0VUhKcGJucGxjM05wYm01bGJpNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RVMk5vWVdSdmR5MVFjbWx1ZW1WemMybHVibVZ1TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
22 грудня сестри прибули до святково прикрашеного Берліна. Маленька дівчинка в білій сукні вітала принцес, розповівши вірш, Луїза взяла дитину на руки і поцілувала. Коли їй сказали, що така поведінка не личить її високому стану, Луїза відреагувала з явним нерозумінням. Цей випадок, багаторазово переказаний, послужив першим імпульсом для тієї виняткової популярності, якою Луїза користувалася у берлінців. 24 грудня 1793 в білому залі Берлінського міського палацу згідно зі старовинною придворною церемонією відбулося одруження Луїзи і кронпринца. Через два дні одружилися Фрідеріка і принц . Молодята оселилися в дві сусідні будівлі на Унтер-ден-Лінден. Тут з'явилася відома скульптурна група «Принцеси», виконана Готфрідом Шадовом на замовлення короля Фрідріха Вільгельма II. У Палаці принців скульптору було виділено приміщення під тимчасову майстерню, він часто бачився з принцесами, і йому було навіть дозволено зняти мірки «з натури». Кронпринц Фрідріх Вільгельм, чоловік Луїзи, залишився незадоволений натуралістичним образом, який досить підкреслював фігуру Луїзи попри багату драпіровку. До того ж рано овдовіла Фрідеріка незабаром стала небажаною особою при дворі через свою скандальну поведінку. Ставши королем, Фрідріх Вільгельм подбав про те, щоб скульптура на десятиліття зникла з очей публіки.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5qTDB4MWFYTmxYMDlpWlhKb2IyWnRaV2x6ZEdWeWFXNWZWbTl6Y3k1cWNHY3ZNakl3Y0hndFRIVnBjMlZmVDJKbGNtaHZabTFsYVhOMFpYSnBibDlXYjNOekxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Життя при прусському дворі змушувало Луїзу пристосовуватися до незнайомих людей, правил і обов'язків. Її неприборкана природа часто цьому опиралася. Старшою придворною дамою до неї була приставлена досвідчена 64-річна графиня , що вже прослужила кілька десятиліть при королівському дворі. Після кількох конфліктів, що відбулися спочатку через суворий професійний підхід придворної пані та схильності Луїзи до незвичайної поведінки, фон Фос стала для кронпринцеси, а пізніше королеви незамінною наставницею в придворному етикеті і до останнього залишалася для неї довіреною порадницею й подругою.
Звикнути до нової для себе ситуації Луїзі допомагав і Фрідріх Вільгельм, який в приватному житті уникав будь-якого роду напускного офіціозу. Подружжя розмовляло просто, що було незвично для людей цього рівня. Вони спілкувалися один з одним на «ти», називали в мові один одного «мій чоловік» і «моя дружина». Їм подобалися прогулянки без свити по Унтер-ден-Лінден, відвідування народних гулянь, наприклад, берлінського різдвяного ярмарку, що схвально сприймалося місцевим населенням. Їх схильність до простоти обумовила і вибір місць проживання. У Берліні вони жили в Палаці принців, літо проводили переважно в заміському маєтку поблизу Потсдаму. Скромний палац, який за своє місце розташування отримав у сучасників прізвисько «палац Сільська тиша», дозволяв Фрідріху Вільгельму відпочити від справ і забезпечував Луїзі свіже повітря і спокій, які вона так цінувала під час своїх численних вагітностей.
Луїза в ролі матері відповідала усім очікуванням. За трохи менше 17 років подружнього життя вона привела в світ десятеро дітей, сім з яких досягли зрілого віку, що для рівня медицини та гігієни того часу було суто високим показником. Багато хто з дітей домоглися найвищого становища. Старший син Луїзи Фрідріх Вільгельм IV правив Пруссією в 1840—1861 роках, його молодший брат Вільгельм успадкував прусський троні і в 1871 році був проголошений німецьким імператором. Донька Фрідеріка Шарлотта в 1817 році вийшла заміж за спадкоємця російського престолу Миколу I і в 1825 році стала царицею під ім'ям Олександра Федорівна. Діти завжди росли з матір'ю. Попри те, що їх освіта здебільшого була покладена на найнятих вихователів і ставлення короля до своїх дітей часом оцінювалося як досить дистанційне, образ багатодітної щасливої родини послужив зразком для формувався буржуазного суспільства XIX століття.
Молода королева
Фрідріх Вільгельм II помер 16 листопада 1797. Його смерть не викликала печалі в Пруссії. Невдала зовнішня політика, численні коханки і марнотратство Фрідріха Вільгельма II завдали серйозної шкоди країні та її іміджу. Його наступнику Фрідріху Вільгельму III при сходженні на трон було 27 років. Він не був здатний приймати рішення і не готовий правити обтяженим проблемами королівством у складні часи. Королеві Луїзі був 21 рік.
Останнім значним зовнішньополітичним актом Фрідріха Вільгельма II стало укладення сепаратного в 1795 році. Пруссія вийшла з альянсу, сформованого в так званій Першій коаліційній війні проти Франції, втратила території на лівому березі Рейна, Північна Німеччина оголосила нейтралітет. Отриманий таким чином мир забезпечив Пруссії ряд «спокійних років», як вони були названі згодом. Внутрішня політика нового короля характеризувалася суворою економністю, перейти до назрілих реформ в управлінні і армії він так і не наважувався. У зовнішній політиці він наполягав на нейтралітеті будь-якою ціною.
Проблеми виникли з сестрою Луїзи Фрідерікою, яку завжди пов'язували з королевою особливо близькі стосунки. «Принцеса Луї», як її називали після весілля з прусським принцом, після короткого шлюбу без любові овдовіла у 18 років. У наданому вдові палаці вона крутила численні романи. Графиня Фос у своєму щоденнику писала: "Вона дуже добре вміє себе втішати ". Все закінчилося скандалом: Фрідеріка очікувала позашлюбну дитину. Луїза дізналася про це занадто пізно, незадовго до Різдва 1798 і була глибоко розчарована насамперед відсутністю у сестри довіри до неї. Фрідеріка спішно вийшла заміж за , можливого батька майбутньої дитини, втратила титул і двір. Скандальна пара була змушена покинути Берлін, обидві дитини від першого шлюбу залишилися в столиці. Зрештою в третьому шлюбі з Ернстом Августом I, герцогом Камберлендським, Фрідеріка стала в 1827 році королевою Ганновера.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekpsTDB4MWFYTmxYMHR5YVhSNlpXeDZaV2xqYUc1MWJtY3VhbkJuTHpJeU1IQjRMVXgxYVhObFgwdHlhWFI2Wld4NlpXbGphRzUxYm1jdWFuQm4uanBn.jpg)
Фрідріх Вільгельм і Луїза зробили декілька так званих поїздок для вираження вірності. У травні і червні 1798 вони проїхали по Померанії, Східної Пруссії та Сілезії, в травні-липні 1799 вирушили в західну частину країни, у Франконію та Тюрингію. У серпні 1800 року вони здійснили сходження на сілезьку Снєжку, згодом цю екскурсію королева називала особливо щасливим моментом свого життя. У всіх поїздках населення захоплювалося зовнішнім виглядом і манерами королеви. Таке ж захоплення вона здобула і в столиці, в тому числі і у представників дипломатичного корпусу. Секретар британського посольства писав своїм сестрам: "У берлінському суспільстві, особливо серед молодих людей панує почуття лицарської відданості королеві […] Деякі жінки обдаровані таким зачаруванням, як у неї […] Але мені потрібно тримати себе в руках, інакше ви подумаєте, що краса і миловидність прусської королеви Луїзи запаморочили мені голову, як уже багатьом іншим ".
Тим часом тиск Наполеона на Північну Німеччину посилювалося. Союз Пруссії з Росією здавався підходящим відповідним засобом. У травні і червні 1802 Фрідріх Вільгельм III і королева Луїза побували в Мемель і там зустрілися з Олександром I. Зустріч, що не мала особливого політичного значення, залишила глибокий слід в життєписах Луїзи. Молодий імператор справив на королеву величезне враження. В її записах виявлено: «Імператор — один з тих рідкісних людей, які поєднують у собі всі самі люб'язні якості з усіма справжніми чеснотами […] Він має чудову будову тіла і дуже ставний вигляд. Він виглядає як молодий Геркулес.» Олександр своєю чергою був зачарований Луїзою. Фрідріх Вільгельм III відреагував без ревнощів, але з гордістю, що з'являлася в нього завжди, коли захоплювалися його дружиною. Багато біографів задаються питанням про те, чи могли пов'язувати Олександра і Луїзу будь-які близькі стосунки. Відповідь завжди негативна з імовірністю, що межує з упевненістю.
У 1803—1805 роках королівське подружжя побувало з поїздками у франконських володіннях, в Дармштадті, Тюрингії та Сілезії. З 25 жовтня по 4 листопада 1805 року в Потсдамі гостював імператор Олександр, який переконував короля вступити в новий військовий союз, який уклали Австрія і Росія проти Наполеона. Фрідріх Вільгельм III зволікав, але передбачливо оголосив мобілізацію. У грудні 1805 року росіяни й австрійці були розбиті в битві під Аустерліцем. У червні-липні 1806 року Фрідріх Вільгельм з Луїзою відпочивали в Бад-Пірмонті. Так закінчилися для Пруссії «спокійні роки».
Війна і втеча
12 липня 1806 в Парижі був укладений договір про заснування Рейнського союзу. Наполеон значно розширив сферу свого впливу на німецькій території. Пруссія сприйняла це як провокацію, але король як і раніше не міг ухвалити рішення. Лише за наполяганням кількох радників — міністра фон Штейна, генерал-лейтенанта і принца і під впливом своєї дружини, яка вважала Наполеона " моральним чудовиськом ", він поміняв свою думку і 9 жовтня 1806 оголосив війну Франції. Луїза, що займала центральне місце в так званій «партії війни» досягла, мабуть, піку свого політичного впливу. Через всього п'ять днів погано керовані прусські частини зазнали принизливої поразки в битві під Єною і Ауерштедтом. Резервна армія в Галле була розбита, і майже всі укріплені міста здалися без бою. 27 жовтня 1806 Наполеон з тріумфом вступив в Берлін.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemszTDBac2RXTm9kQzVxY0djdk1qSXdjSGd0Um14MVkyaDBMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Фрідріх Вільгельм III і Луїза знаходилися недалеко від поля битви, в хаосі розгрому вони були змушені рятуватися різними дорогами. Луїза з дітьми, своїм особистим лікарем і графинею Фос з численними зупинками в Ауерштедті , Веймарі і дісталася до Кенігсберга. Там вона важко захворіла «нервової гарячкою», як тоді називали тиф. Ще під час її хвороби виникла загроза, що Наполеон зі своєю армією досягне Кенігсберга. Гуфеланд запропонував залишитися з королевою, але вона відмовилася: «Я краще віддам себе в руки Божі, ніж цієї людини». Далі бігти залишалося тільки в Мемель, що знаходився на крайній півночі країни. У сильний мороз і заметіль тяжкохвора Луїза з дітьми та обслугою вирушила в дорогу по практично непрохідною взимку Куршської коси. Через три важких дні і холодні ночі мета була досягнута, і Гуфеланд з подивом констатував навіть деяке поліпшення стану королеви. Цей епізод, поряд з її зустріччю з Наполеоном увійшов в усі біографії та легенди, присвячені королеві Луїзі.
Зустріч Луїзи з Наполеоном в Тільзіті
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelkwTDB4MWFYTmxYMDVoY0c5c1pXOXVYekU0TURjdWFuQm5Mekl5TUhCNExVeDFhWE5sWDA1aGNHOXNaVzl1WHpFNE1EY3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Фрідріх Вільгельм III добрався до Мемеля іншою дорогою, там прусське королівське подружжя зустрілося з російським імператором, котрий пообіцяв свою підтримку. Але 14 червня 1807 Наполеон переміг російську армію разом з останніми залишками прусської армії в битві під Фрідландом. Розпочаті за цим мирні переговори проходили в пишному наметі, встановленому на плоту на річці Німан. Спочатку прусський король був допущений лише серед другорядних осіб, поки Росія укладала з Наполеоном сепаратний мир. Оскільки вже було очевидно, наскільки нещадно французький імператор обійдеться з вже переможеною Пруссією, прусський парламентер граф Фрідріх Адольф фон Калькрофт виклав королю свою думку про те, що "хорошу дію справило б те, якби її величність королева могли б бути тут, і чим раніше, тим краще ". Але Фрідріх Вільгельм незадовго до цього написав своїй дружині в Мемель про свої враження від Наполеона: "Я бачив його, я розмовляв з цим пекельним чудовиськом, створеним Вельзевулом, щоб стати покаранням землі! […] Ні, ніколи в мене не було такого суворого досвіду … ". Попри це він передав Луїзі пропозицію Калькрофта. Луїза відповіла: "Ваш лист з додатком від К. дістався до мене вчора пізно ввечері. Його зміст справив враження, яке ви припускали. Однак, моє рішення було твердим в той же момент. Я поспішаю, я лечу в Тільзіт, якщо ви того бажаєте ".
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekl3TDB0dlpXNXBaMmx1WDB4MWFYTmxYM1Z1WkY5T1lYQnZiR1Z2YmlVeVExOUZZbVZ5YkdWcGJsOHhPRGs1TG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxTGIyVnVhV2RwYmw5TWRXbHpaVjkxYm1SZlRtRndiMnhsYjI0bE1rTmZSV0psY214bGFXNWZNVGc1T1M1cWNHYz0uanBn.jpg)
Зустріч з Наполеоном відбулася в Тільзіті 6 липня 1807 в будинку радника юстиції Ернста Людвіга Зіра, де Наполеон проживав під час переговорів. Луїза була одягнена в прикрашену срібною ниткою сукню з крепу і попри боязку напруженість виглядала за свідченням очевидців прекраснішою, ніж будь-коли. Головний міністр докладно підготував Луїзу до бесіди. Він порадив їй бути люб'язною, говорити насамперед від імені дружини і матері й у жодному разі не вести підкреслено політичних розмов. Королеву очікував сюрприз. Замість вселяючого страх чудовиська на зустрічі з нею з'явився вражаючий, очевидно, високоінтелектуальний чоловік, приємний у розмові. Луїза просила про стриманий підхід на мирних переговорах, Наполеон давав невизначені відповіді, але зробив комплімент її гардеробу. Коли він запитав, як же Пруссія могла проявити таку необережність і напасти на нього, Луїза дала часто цитовану відповідь: "Слава Фрідріха Великого ввела нас в оману з приводу наших коштів ". Пізніше вона позитивно оцінила свої особисті враження від цієї розмови. І оскільки і імператор опинився під враженням, час взаємних образ закінчився, за винятком зауваження Наполеона, зробленого ним пізніше про те, що йому здавалося, ніби він слухав «папугу Гарденберга». До цього Наполеон неодноразово надзвичайно зневажливо відгукувався про Луїзу: вона нібито несе провину за початок війни, вона «жінка з чарівними рисами, але слабка духом … Її, мабуть, мучать страшні докори сумління за ті страждання, які вона завдала своїй країні». Окупувавши Берлін, Наполеон віддав розпорядження опублікувати частину виявленого приватного листування Луїзи, своєю чергою Луїза ніколи не приховувала своєї глибокої відрази до Наполеона і своєї переконаності в його аморальності.
Яких-небудь конкретних зізнань королева не робила. Про розмову тет-а-тет, що тривала близько години, імператор повідомив своїй дружині Жозефіні Богарне в Париж: "Королева Пруссії дійсно чарівна, вона була сповнена кокетства зі мною. Але не ревнуй, я як воскова полотнина, з якої все скочується. Мені було нелегко бути галантним ". Насправді умови укладеного 9 липня 1807 виявилися для Пруссії вкрай жорсткими. Держава втратила половину своєї території і населення: всі землі на захід від Ельби і польські володіння. Французька окупаційна армія стояла на постачанні Пруссії. Контрибуційні зобов'язання в розмірі 400 млн талерів значно перевищували можливості країни. Але Пруссія збереглася як держава, завдяки клопотанню російського імператора, дуже зацікавленого в буферній державі між своєю імперією і Наполеоном.
Заслання в Східній Пруссії
Після укладення образливого миру Луїза бачила своє основне завдання в тому, щоб підбадьорити короля, який часто у відчаї говорив про зречення, і дати йому опору щасливого сімейного життя. Вона сама металася від зневіри до надії. У квітні 1808 року вона писала своєму батькові: "У моєму житті більше немає надій … Божественне провидіння явно вводить новий світовий порядок, і буде інший порядок речей, оскільки старий вже віджив своє і … обрушився. Ми заснули на лаврах Фрідріха Великого .. У світі буде добре тільки від хороших людей, … тому я сподіваюся, що за нинішніми недобрими часами прийдуть кращі … " Але недобрі часи поки продовжилися в Кенігсберзі. Луїза сумувала за спілкуванням в Берліні і погано переносила суворий клімат Східної Пруссії. Вона страждала від застуд, що супроводжувалися жаром, головними болями і задухою. У листі братові вона скаржилася: "Клімат Пруссії огидніший, ніж це можна висловити. Моє здоров'я повністю зруйновано ".
Спочатку прусському королю і його сім'ї було відмовлено в поверненні до Берліна. Фрідріх Вільгельм III правив в збереженій частині королівства з Кенігсберга. Барон фон Штейн запустив перші невідкладні реформи: в 1807 році — звільнення селянства, в 1808 році — міську реформу. , та приступили до реформи прусської армії. Луїза практично не вникала в деталі цих нововведень. У неї було мало спільного з різким холериком Штейном, вона писала: "Він і так вважає мене самкою, дуже легковажною ". Штейн, що скоротив наполовину утримання собі і своїм чиновникам, вимагав серйозних заходів економії в королівському бюджеті. Все, від чого можна було відмовитися, аж до прикрас королеви, було продано. Взимку 1808-09 років королівське подружжя гостювала вісім тижнів в Санкт-Петербурзі на запрошення російського імператора. Штейн марно висловлювався проти розважальної поїздки, вказуючи, що будь-яка наявна грошова сума необхідна в зруйнованій війною Східній Пруссії. Луїза насолоджувалася балами, вечерями й іншими публічними заходами в резиденції російського імператора. Але вона не могла не побачити контрасту зі своєю власною ситуацією: "Від діамантів в очах рябить … Всякого роду пишність перевершує будь-які очікування. Які тут речі зі срібла та бронзи, дзеркала, кришталь, картини і мармурові статуї, це грандіозно ". Зустрічі з імператором Олександром I протікали досить прохолодно в порівнянні з розслабленою атмосферою в колишніх випадках.
Повернення і смерть
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelZpTDB4MWFYTmxYMU5oY210dmNHaGhaMTlTWVhWamFGOHhYMjFwYmk1cWNHY3ZNakl3Y0hndFRIVnBjMlZmVTJGeWEyOXdhR0ZuWDFKaGRXTm9YekZmYldsdUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkUzTDFOMFlYUjFaVjl2Wmw5TWIzVnBjMlZmYjJaZlRXVmphMnhsYm1KdmRXZGZVM1J5Wld4cGRIb3VhbkJuTHpJeU1IQjRMVk4wWVhSMVpWOXZabDlNYjNWcGMyVmZiMlpmVFdWamEyeGxibUp2ZFdkZlUzUnlaV3hwZEhvdWFuQm4uanBn.jpg)
Після того, як Наполеон дозволив повернутися до Берліна, королівська сім'я прибула до столиці 23 грудня 1809. Прийом берлінців був приголомшливо серцевим, як під час поселення в палац, так і під час вечірньої прогулянки по святково освітленому місту. За цим послідувала низка прийомів та урочистих обідів, театральних вистав і оперних постановок. Вперше на ці урочистості були запрошені офіцери недворянського походження і буржуазні сімейства. Про як і раніше похмуре політичне становищі Луїза писала 27 січня 1810 в листі до Гарденберга: "Ми всі так же надзвичайно нещасні. Тим не менше, життя тут в Берліні більш стерпне, ніж у Кенігсберзі. Як мінімум, блиск убогості в прекрасному оточенні, яке відволікає, а в Кенігсберзі були злидні по-справжньому ". Луїза докладала всіх зусиль, щоб повернути Гарденберга на прусську державну службу. Вона бачила в ньому радника, якого потребував її нерішучий чоловік. Попри наявні упередження Наполеон зрештою погодився, адже тільки Гарденбергу він міг довірити збір колосальних контрибуцій, покладених на Пруссію.
Від поїздки в Бад-Пірмонт, запланованої на літо для поправки здоров'я Луїзи, довелося відмовитися з фінансових і політичних причин: Пруссія була фактично банкрутом, а в Пірмонті в той час перебували два брати Наполеона. Замість цієї поїздки було вирішено з'їздити в Нойштреліц, де з 1794 року правив Мекленбург-Стреліцом батько Луїзи. Дармштадтська бабуся також проживала там. Графиня Фос, якій було вже за 80, теж вирушила на екскурсію. З листа батькові стає зрозуміло, наскільки Луїза була рада цій поїздці: "Я просто палаю від радості і горю ". 25 червня 1810 вона приїхала в Нойштреліц, а Фрідріх Вільгельм мав прибути пізніше. Після короткого перебування у місті-резиденції був призначений переїзд до палацу , літню резиденцію герцога. На 30 червня 1810 була запланована поїздка в Райнсберг, яка так і не відбулася, оскільки у Луїзи почався жар, і вона залишилася в ліжку. Місцевий лікар діагностував запалення легенів, яке не загрожувало її життю. Викликаний з Берліна особистий лікар короля також не виявив серйозних приводів для занепокоєння. 16 липня пройшов ще один консиліум, оскільки симптоми — приступи задухи і порушення кровообігу — значно посилилися. Терміновим кур'єром графиня Фос повідомила короля, і незадовго до п'ятої ранку 19 липня 1810 він прибув в Хоенціриц разом з двома старшими синами. Через чотири години Луїза померла.
При розтині тіла Луїзи з'ясувалося, що одна половина легені була зруйнована, також була виявлена пухлина на серці. Графиня Фос зробила у своєму щоденнику такий запис: «Лікарі кажуть, що поліп в серці був наслідком великого і тривалого горя». Тіло Луїзи при великому скупченні народу було перевезено до Берліна і виставлено на три дні для прощання в міському палаці. Похорон відбувся 30 липня в Берлінському соборі. Через п'ять місяців, 23 грудня 1810 Луїза Мекленбург-Стреліцька знайшла останнє місце упокоєння в мавзолеї в парку при Шарлоттенбурзькому палаці, зведеному за участю Карла Фрідріха Шинкеля. Надгробна скульптура королеви, шедевр Берлінської скульптурної школи, створив в 1811—1814 роках. Фрідріх Вільгельм III брав у цій роботі активну участь, висловлюючи свої побажання і пропозиції. Сам він також був похований в цьому мавзолеї в 1840 році. Мавзолей став місцем всенародного паломництва, важливим культурним центром поклоніння королеві Луїзі.
- Пам'ятник в Гранзе на місці зупинки на шляху прямування траурної процесії до Берліна
- Усередині мавзолею. 1895
-
- Меморіал у кімнаті в палаці Хоенціриц, де померла Луїза. Знімок 1910 року.
Перші акти шанування
Вже 29 липня 1810 жителі Ґранзее подали прохання про створення пам'ятника Луїзі на тому місці, де траурна процесія з тілом Луїзи зупинялася на ніч по дорозі до Берліна. Король дав згоду з умовою, що пам'ятник буде зведений на добровільно зібрані кошти. Пам'ятник за проєктом Карла Фрідріха Шинкеля був відлитий на Прусському королівському сталеливарному заводі і урочисто відкритий 19 жовтня 1811. 1813 року Фрідріх Вільгельм II заснував Залізний хрест, датою заснування якого він призначив 10 березня, день народження Луїзи. Шинкель виготовив його за проєктом самого короля. 1814 року був заснований орден Луїзи, яким за особливі заслуги нагороджували жінок.
Міфологізація королеви Луїзи
Буржуазна королева
Міфологічне перетворення Луїзи пережило в своїй історії низку мінливих мотивів. Спочатку крім краси і чарівності вихвалялись її простота і щирість, що сприймалися як буржуазні чесноти. Схиляння перед Луїзою слід розглядати на історичному тлі Французької революції, що розгорталась. Передова буржуазія відчувала симпатію до первинних ідей революціонерів. Але коли революційні вимоги змінили насильство і терор, ставлення в Німеччині до французьких революціонерів змінилося. Реформи були необхідні, але без насильства. Відчувалася необхідність визнання буржуазних цінностей «зверху», в рамках конституційної монархії. У цих надіях відбувалася ідеалізація Луїзи та її сім'ї.
Видатні поети та письменники того часу — Новаліс, , Жан Поль, Август Вільгельм Шлегель схилялися перед молодою королевою. Новаліс привернув до себе увагу своїм програмним твором «Віра і любов, або король і королева», опублікованому в новому щомісячному журналі «Щорічники прусської монархії при Фрідріху Вільгельмі III». Твір починався рядом захоплених віршів, присвячених королівському подружжю, а фрагменти в прозі створювали картину суспільства, в якому сім'ю і державу, буржуазію і монархію об'єднувала віра і любов. Король проводив у своїй країні реформи, підтримував мистецтво і науки. У своїй красі, моральності і господарності королева втілювала в собі ідеал для всіх жінок, її портрет мав прикрашати кожен будинок. Фрідріх Вільгельм III відкинув цей твір. Він не бачив у ньому відображення своїх здібностей і намірів, лестощі він не любив, а монархія на парламентарній основі не відповідала його уявленням. Тому публікації продовження твору «Щорічника» він не допустив. Однак, Луїза і Фрідріх Вільгельм III продовжували залишатися носіями надій прусської буржуазії.
Якщо порівняти численні портрети королеви Луїзи, створені до її смерті в 1810 році, стає очевидним, що жоден портрет не схожий на інший. Цю особливість помічали ще сучасники. Пояснення можна знайти в газеті Berliner Abendblätter від 6 жовтня 1810: «За життя Її Величності жодному художнику не вдалося створити образ, хоч скільки-небудь схожий на неї. І хто наважиться відтворити … цю благородну і таку безхмарну красу ?». Після смерті Луїзи, коли «нищівному порівнянню з недосяжним оригіналом вже не відбутися», стало можливим створити точніші зображення. Такі пізніші зображення часто створювалися за посмертною маскою Луїзи, яку в Хоенціриці зняв герцогський архітектор і скульптор придворний Крістіан Філіп Вольфф.
- Луїза в 1796 році
- Луїза в 1797 році
- Луїза в 1798 році
- Луїза в 1801 році
Мучениця
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkV6TDFScGJITnBkRjlFWlc1cmJXRnNNREV1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFZScGJITnBkRjlFWlc1cmJXRnNNREV1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Після поразки Пруссії у війні з Наполеоном на перший план висунувся новий мотив у культі Луїзи — випробування, що випали на долю Луїзи у важкі часи, перетворення чарівної життєрадісної красуні, близької народу, в обожнювану страждальницю. Поняття «жертва» і «страждання» стали центральними категоріями в побуті істориків і художників того часу, як інтерпретували роль Луїзи. У цій інтерпретації Луїза прийняла на себе всі ті приниження, які доставила її країні Франція. У Тільзіті вона мужньо виступила проти володаря Європи, рішучіше, ніж її нерішучий чоловік, і пожертвувала собою за свій народ, марно звернувшись із проханням до ворога, якого вона вважала моральним чудовиськом. Луїза відчула на собі весь тягар війни і померла від розриву серця, як було інтерпретовано медичний висновок.
Незабаром після своєї смерті вона стала в цій ролі символом Визвольних війн, які стилізувалися під похід помсти за мученицю-патріотку, що знаходило повне відображення в творах поетів Визвольних війн. Теодор Кернер пропонував прикріплювати портрет Луїзи як ікону в праведній війні на знамена воїнів-визволителів і писав: "Луїза — дух-охоронець Німеччини. Луїза — гасло помсти ". Поет Фрідріх де ла Мотт Фуке, як і Кернер добровільно вирушив воювати, описував поширену серед солдатів «милу легенду про те. що королева Луїза жива, а її смерть — обман … Хто посміє це заперечити ?» Популярністю користувалася історія про те, що прусський маршал Гебхард Леберехт фон Блюхер після битви при Ватерлоо, тобто після остаточної перемоги над Наполеоном, 7 липня 1815 з висоти Монмартра нібито крикнув: «Тепер Луїза відомщена!».
Прусська Мадонна
У шкільній освіті цілеспрямовано поширювався і відтворювався для наступних поколінь офіційний образ Луїзи. У народних школах самі навчальні матеріали були скорочені до мінімуму, а на перший план висунулися релігія і патріотизм. Луїза згадувалася практично у всіх шкільних предметах, не тільки на заняттях з історії, німецької мови, релігії, а й з математики та географії. Патріотичні дні пам'яті зміцнювали зв'язок з ідеалом Луїзи. За розпорядженням відомства шкільної освіти з нагоди 100-річчя від дня народження королеви Луїзи в усіх школах для дівчаток були скасовані заняття, замість яких ученицям читали доповідь про "життєписі найяснішої пані …, яка за часів найглибших страждань настільки жертовно віддавала себе піднесенню народу та подавала високий приклад всім майбутнім поколінням ".
Міф Луїзи підтримували словники та енциклопедії. Вони претендували на об'єктивність поданих знань, але одночасно сприяли формуванню легенди. Вже в Conversationslexicon 1834 говорилося: «Вона з раннього віку звикла поєднувати все видиме, земне з невидимим, високим і кінцеве з нескінченним», а в Damen Conversations Lexicon Луїза описувалася як «ангел миру і доброти» і "мати всіх своїх підданих ".
Поступово в шануванні Луїзи дедалі більше місце став набувати аспект материнства, що відповідало ролі її синів у відновленні Пруссії та створенні імперії. 1848 року король Фрідріх Вільгельм IV, її старший син, заявив: "Єдність Німеччини близька моєму серцю, вона успадкована від моєї матері ". Тріумф другого сина Вільгельма став апогеєм символічного впливу Луїзи: Наполеон III, племінник її великого противника Наполеона Бонапарта, оголосив війну Пруссії 19 липня 1870, в 60-у річницю смерті Луїзи. Їдучи на війну, Вільгельм I схилив коліно перед саркофагом своєї матері. На відміну від 1806 цей військовий похід закінчився перемогою, і в наступному році в Версалі Вільгельм був проголошений імператором. Після повернення в Берлін 17 березня 1871 він знову прийшов до могили матері. Після цих пройнятих символікою історичних подій життя Луїзи стало невід'ємним і систематично підтримуваним міфом кайзерівської Німеччини. У суспільній свідомості проводився чіткий зв'язок так званої жертовної смерті Луїзи з перемогою над Наполеоном і створенням Німецької імперії.
Після проголошення сина Луїзи Вільгельма імператором набув поширення образ Луїзи-матері. Свій внесок в шанування Луїзи внесли художники Густав Ріхтер і Карл Штеффекк, скульптори Ердман Енке і Еміль Хундрізер. Особливий резонанс викликала статуя «Королева Луїза з принцом Вільгельмом», спочатку створена в 1897 році Фріцем Шапером як стукко для вуличного оформлення в розмірі більше натуральної величини, а потім перенесена в мармур за наказом Вільгельма II. Статуя зображує Луїзу, що велично спускається сходами, тримаючи майбутнього імператора на руках як богоматір немовляти Ісуса. З цієї «прусської мадонни» були виконані численні зменшені копії з слонової кістки, гіпсу і мармуру, але оригінал не зберігся.
Книжковий ринок був переповнений тривіальної літературою про Луїзу, що призначалася переважно для дівчат, часто забезпечені нудотними ілюстраціями. Налічувалося 391 твір з такою, наприклад, типовою назвою "Королева Луїза. Життєпис. Німецькій молоді присвячується ". Цей твір письменниці Марії фон Фельзенекк закінчувався словами: «Так, ангелом лагідності і м'якості, краси і величі була вона увічнена […] і поки німці будуть говорити про чесноти німецьких правителів, ім'я королеви Луїзи сяятиме світлою, піднесеною величністю». Дуже успішним став виданий в 1896 році альбом з малюнками великого формату і трохи вищою якістю "Королева Луїза. 50 малюнків для старих і молодих « художників-баталістів Карла Рехлінга і Ріхарда Кнетеля.
- Ілюстрації з альбому «Королева Луіза. 50 малюнків для старих і молодих »
- Весілля. 1793.
- Луїза в домашньому оточенні. Бл. 1800
- Втеча в Мемель. 1807.
- Повернення в Берлін. 1809
Різні біографи й історики XIX століття прагнули підійти до висвітлення теми Луїзи більш диференційовано, не піддаючи серйозним сумнівам підтримуваний державою міф, що вважався цінним для народної освіти. Письменник Фрідріх Вільгельм Адамі написав біографію, що ґрунтується на записах Кароліни фон Берг, вперше видану в 1851 році і пережила 18 видань. Автор не дав засумніватися у своєму шануванні королеви Луїзи, але дистанціювався від якоїсь легендарності і прикрашення. 1876 року історик виступив з часто цитованою офіційною урочистою промовою з нагоди 100-річного ювілею Луїзи. У вступі він висловив деякі свої упередження щодо того, що він позначив як „народні перекази“, і заявив, що наука повинна не слідувати ідеалу, а швидше демонструвати межі навіть найблагородніших людей. Але надалі він практично не дистанціювався від поширених біографій, використовуючи такі обороти, як „виснажливий біль за долю країни, вбиває її ніжне тіло“ і як особливу чесноту підкреслював жіночу пасивність королеви: »… Але жодним кроком вона не перейшла ті рамки, які перед її статтю ставлять древні німецькі звичаї. Про справи так мало можна сказати, і це проба її жіночого величі ".
В цілому перетворений образ Луїзи був позбавлений всіх рис прямої політичної діяльності, хоча існують численні свідоцтва того, що Луїза підтримувала плани прусських реформаторів. Зокрема, вона рішуче заступалася за Гарденберга, намагалася спонукати короля, який часто сумнівався, ухвалити важливі рішення, наприклад, оголосити війну Наполеону. Фрідріх Вільгельм III у своїх спогадах з цього приводу писав так: «Багато людей помилялися, вважаючи, що моя дружина мала певний вплив на діяльність уряду …», — хоча фактично ж це було неправдою. Глибинний зв'язок Луїзи з важкою долею народу завжди підкреслювався одночасно з «жіночою» пасивністю її участі. «Вона рано усвідомила межі, поставлені перед її статтю природою і людськими законами». Її вплив, як вважалося, полягав насамперед в тому, що вона створювала для короля щасливе сімейне оточення.
Відповідно жіночим сприймалося все те, що знаходилося в центрі уваги різноманітних установ, пов'язаних з ім'ям Луїзи. Орденом Луїзи нагороджувалися жінки, які давали "мужам в наших хоробрих військах … з ретельною дбайливістю розраду і полегшення ". Поряд з численними школами для дівчаток ім'я Луїзи носив фонд, який з 1807 року опікувався долею покинутих хлопчиків, а також інститут, який готував німецьких виховательок, якими передбачалося замінити французьких гувернанток, які працювали в шляхетних родинах. В оголошенні збору коштів на цей інститут щодо Луїзи особливо підкреслювалося: "Її домовитість, її вірна любов до свого чоловіка і дітей, її розуміння всього, що добре, благородно і велике «.
Веймарська республіка і Третій рейх
В обмеженому обсязі Луїза залишалася ідеальним образом і в Веймарській республіці, хоча її шанування більше не підтримувалося на державному рівні. Її стійкість у важкі часи переносилася на повну тягот ситуацію після поразки Німеччини в Першої світової війни. Вона сприймалася символом в таких політичних угрупованнях, як Німецька національна народна партія та . НННР являла собою консервативну монархічну партію правого спрямування, яка в 1933 році одностайно перейшла в єдину партію Третього рейху, НСДАП, у своїй передвиборчій боротьбі використовувала плакати із зображенням королеви Луїзи. Жіноча монархічна організація Союз королеви Луїзи існувала в 1923—1934 роках і за своїми політичними поглядами була близька антидемократичному „Сталевому шолому“.
У 1933-45 роках, при націонал-соціалістах, культ Луїзи продовжував втрачати своє значення. Націонал-соціалісти допускали поодинокі згадки про Луїзу, але не використали у власній пропаганді, навіть в просуванні підтримуваною державою багатодітності. Передаваний з покоління в покоління образ пасивно страждаючої жінки не вписувався в ідеологічну концепцію пропагованої в той час чоловічої сили і твердості.
Кінець міфу
Шанування Луїзи в традиційній його формі завершилося після Другої світової війни. 1947 року союзники формально ліквідували Прусську державу, законними спадкоємцями якого оголосили себе націонал-соціалісти, тим самим зв'язавши свої злочини з назвою цієї держави. В обох німецьких державах, що виникли після війни, Пруссія стала символом мілітаризму і вірнопідданського менталітету. В ФРН диференційований підхід в оцінці прусської історії розпочався лише наприкінці 1970-х років, ще пізніше це сталося в НДР, де з пережитками того часу обійшлися ще суворіше. Королева Луїза займала центральне місце в міфі, майже 150 років тією чи іншою мірою прямо направленому проти „заклятого ворога“, Франції. У другій половині XX століття ця спрямованість втратила сенс, як і втілюваний її жіночий ідеал, що з'єднував в одній особі вірну дружину, багатодітну матір і стійку страждальницю, що служить батьківщині.
Критичні голоси
Понад століття образ Луїзи в суспільстві супроводжували необмежена похвала, шанування і майже обожнювання. Але віддаленим фоном завжди лунали інші голоси, що висловлювалися як про особистість королеви, так і про іноді безмірне її шанування. Критичне ставлення до себе барона фон Штейна помічала сама Луїза. Іншим критиком Луїзи, особисто знайомим з нею, був . Генерал і ультраконсервативний політик, рішучий противник реформ Штейна і Гарденберга, він бував при прусському дворі разом зі своєю дружиною. Він бачив у Луїзі „тріумф краси та чарівності“, хоча їй „ніколи не доводилося зробити таких справ, які б забезпечили їй настільки екзальтовану любов і шанування“, вона також ніколи не стикалася з народом, за винятком , „можливо, декількох слів, які можна було почути від неї, — і вони ніяк не були дотепними …“. Крім того, йому не подобалася »… її самозакоханість. Вона усвідомлювала свою красу […] і любила макіяж більше, ніж необхідно ".
Письменник і дипломат писав, що масове шанування Луїзи змусило Александра фон Гумбольдта негативно відгукуватися про характер Луїзи. Теодор Фонтане давав високу оцінку «чистоті, блиску і безвинним стражданням» королеви, але рішуче відкидав все те, що очевидно не відповідало історичній правді.
В наш час[]
Луїза перестала виступати міфічно зміненою культовою фігурою. Однак, вона сприймається як цікава особа в німецькій історії, що викликає емоції, і як людина, і як міф. Її ім'я носять установи, вулиці і площі. Луїза зображена на одній з поштових марок, випущених поштою ФРН в серії «Жінки в німецькій історії» в 1989 році. Торгівля сувенірами та туризм в Берліні часто звертаються до теми королеви Луїзи. Маршрут королеви Луїзи, організований та , була підготовлена до 200-літньої річниці з дня смерті Луїзи в 2010 році. На цьому шляху можна пройти 10 зупинок у житті Луїзи між Хоенцірицем на півночі і Парецем на півдні. 2010 року була також завершена реставрація мавзолею Луїзи в саду палацу Шарлоттенбург і відновлення в історичному вигляді навколишнього саду. У Хоенціриці, де померла Луїза і в палаці якого розміщується її меморіал, і в Нойштреліці щорічно проводяться заходи пам'яті королеви Луїзи.
18 червня 2009 в Магдебургу був відновлений пам'ятник Луїзі, знесений за часів НДР. У пам'ятному 2010 році в Берліні й Бранденбурзі пройшли різноманітні виставки, присвячені королеві Луїзі. У берлінському палаці Шарлоттенбург — "Луїза. Життя і міф королеви ", на острові — «Острівне життя королеви», а в палаці Парец — «Сукня королеви».
Нащадки
- Мертвонароджена донька (пом. 7 жовтня 1794)
- Фрідріх Вільгельм (1795—1861), майбутній король Пруссії Фрідріх Вільгельм IV.
- Вільгельм (1797—1888), майбутній король Пруссії і імператор Німецької імперії Вільгельм I.
- Шарлотта (1798—1860), майбутня російська імператриця Олександра Федорівна
- Фрідеріка (1799—1800)
- Карл (1801—1883)
- Александріна (1803—1892), одружена з великим герцогом Мекленбурга
- Фердинанд (1804—1806)
- Луїза (1808—1870), одружена з принцом Фредеріком Нідерландським
- Альбрехт (1809—1872)
Примітки
- Цитата по: Paul Bailleu. Allgemeine Deutsche Biographie. Luise (Königin von Preußen)
- Цитата по: Marlies Schnaibel. Luise, Königin von Preußen. Edition Rieger, Karwe bei Neuruppin 2003, , с. 17
- Цитата за: Paul Bailleu. Allgemeine Deutsche Biographie. Luise (Königin von Preußen)
- Цитата по: Christian Graf von Krockow: Porträts berühmter deutscher Frauen von Königin Luise bis zur Gegenwart. List Taschenbuch, 2004, , Seite 36.
- Цитата по: Christian Graf von Krockow. Porträts berühmter deutscher Frauen von Königin Luise bis zur Gegenwart. List Taschenbuch, 2004, , Seite 40.
- Цитата по: Christian Graf von Krockow. Porträts berühmter deutscher Frauen von Königin Luise bis zur Gegenwart. List Taschenbuch, 2004, , с. 43
- Siehr: Tagebuch des EL Siehr (1753—1816).Arnstadt 2007.
- Цитата по: Marlies Schnaibel. Luise, Königin von Preußen. Edition Rieger, Karwe bei Neuruppin 2003, , Seite 22.
- Цитата по: Die Mark Brandenburg. Zeitschrift für die Mark und das Land Brandenburg. Heft 65. Marika Großer Verlag, Berlin 2007, ISSN 0939-3676 0939-3676, с. 17
- Цитата по: Christian Graf von Krockow. Porträts berühmter deutscher Frauen von Königin Luise bis zur Gegenwart. List Taschenbuch, 2004, , с. 45
- Цитата по: Christian Graf von Krockow. Porträts berühmter deutscher Frauen von Königin Luise bis zur Gegenwart. List Taschenbuch, 2004, , с. 46
- Цитата по: Christian Graf von Krockow. Porträts berühmter deutscher Frauen von Königin Luise bis zur Gegenwart. List Taschenbuch, 2004, , с. 48
- Цитата по: Christian Graf von Krockow. Porträts berühmter deutscher Frauen von Königin Luise bis zur Gegenwart. List Taschenbuch, 2004, , с. 51
- Цитата по: Christian Graf von Krockow. Porträts berühmter deutscher Frauen von Königin Luise bis zur Gegenwart. List Taschenbuch, 2004, , с. 52
- Цитата по: Christian Graf von Krockow. Porträts berühmter deutscher Frauen von Königin Luise bis zur Gegenwart. List Taschenbuch, 2004, , с. 53
- Цитата по: Günter de Bruyn. Preußens Luise. Vom Entstehen und Vergehen einer Legende. Siedler Verlag, Berlin 2001, , Seite 48.
- Цитата по: Günter de Bruyn. Preußens Luise. Vom Entstehen und Vergehen einer Legende. Siedler Verlag, Berlin 2001, , с. 74.
- Цитата по: Günter de Bruyn. Preußens Luise. Vom Entstehen und Vergehen einer Legende. Siedler Verlag, Berlin 2001, , с. 67.
- Цитата по: Patricia Drewes. Königin Luise von Preußen — Geschichte im Spiegel des Mythos. с. 164 [ 13 серпня 2011 у Wayback Machine.]
- Цитата по: Patricia Drewes. Königin Luise von Preußen — Geschichte im Spiegel des Mythos. с. 163 [ 13 серпня 2011 у Wayback Machine.]
- Цитат по: Patricia Drewes. Königin Luise von Preußen — Geschichte im Spiegel des Mythos. с. 175 [ 13 серпня 2011 у Wayback Machine.]
- Кількісні дані і цитата за: Günter de Bruyn. Preußens Luise. Vom Entstehen und Vergehen einer Legende. Siedler Verlag, Berlin 2001, , с. 89.
- Цитата по: Günter de Bruyn. Preußens Luise. Vom Entstehen und Vergehen einer Legende. Siedler Verlag, Berlin 2001, , с. 94.
- Цитата за: Жінка-політик — Луїза втручається [ 19 грудня 2011 у Wayback Machine.]
- Цитата по: Patricia Drewes. Königin Luise von Preußen — Geschichte im Spiegel des Mythos. с. 167 [ 13 серпня 2011 у Wayback Machine.]
- Цитата по: Günter de Bruyn. Preußens Luise. Vom Entstehen und Vergehen einer Legende. Siedler Verlag, Berlin 2001, , с. 72.
- Цитата по: Die Mark Brandenburg. Zeitschrift für die Mark und das Land Brandenburg. Heft 65. Marika Großer Verlag, Berlin 2007, ISSN 0939-3676 0939-3676, с. 31.
- Цитата по: Christian Graf von Krockow. Porträts berühmter deutscher Frauen von Königin Luise bis zur Gegenwart. List Taschenbuch, 2004, , с. 20, 26.
- Günter de Bruyn. Preußens Luise. Vom Entstehen und Vergehen einer Legende. Siedler Verlag, Berlin 2001, , с. 61.
- Theodor Fontane Preußens Luise. Vom Entstehen und Vergehen einer Legende. Preußens Luise.
Література
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Luise von Mecklenburg-Strelitz |
- Reinhard Pözorny (Hg) Deutsches National-Lexikon- DSZ-Verlag. 1992.
- Martin Kitchen. The Cambridge Illustrated History of Germany:-Cambridge University Press 1996
- Франц Фабиан. Перо и меч. /Карл Клаузевиц и его время. М.: Военное издательство министерства обороны Союза ССР. 1956
- Karl Griewank (Hrsg.): Königin Luise. Briefe und Aufzeichnungen. Bibliographisches Institut, Leipzig 1924.
- Malve Rothkirch (Hrsg.): Königin Luise von Preußen. Briefe und Aufzeichnungen 1786—1810. Dt. Kunstverlag, München 1985, .
- Carsten Peter Thiede, Eckhard G. Franz: Jahre mit Luise von Mecklenburg-Strelitz. Aus Aufzeichnungen und Briefen der Salomé von Gélien (1742—1822). In: Archiv für hessische Geschichte und Altertumskunde. Band 43, Darmstadt 1985, ISSN 0066-636X, c. 79-160.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Luyiza Avgusta Vilgelmina Amaliya nim Luise Auguste Wilhelmine Amalie 10 bereznya 1776 Gannover 19 lipnya 1810 zamok Goenciric princesa Meklenburg Strelicka druzhina Fridriha Vilgelma III i koroleva konsorta Prussiyi babusya rosijskogo imperatora Oleksandra II Luyiza Avgustina Vilgelmina Amaliyanim Luise Auguste Wilhelmine AmalieLuyiza Avgustina Vilgelmina AmaliyaKoroleva PrussiyiPochatok pravlinnya 1797Kinec pravlinnya 1810Poperednik Friderika Luyiza Gessen DarmshtadtskaNastupnik Yelizaveta Lyudovika BavarskaData narodzhennya 10 bereznya 1776 1776 03 10 Misce narodzhennya GannoverData smerti 19 lipnya 1810 1810 07 19 34 roki Misce smerti Meklenburg Perednya PomeraniyaPohovannya dCholovik Fridriha Vilgelma IIIDiti Fridrih Vilgelm IV Vilgelm I Sharlotta Oleksandra Fedorivna Karl Aleksandrina Luyiza AlbrehtDinastiya Meklenburzkij dimBatko Mati Frederika Karolina Gessen DarmshtadtskaNagorodi Cya stattya ye sirim perekladom z inshoyi movi Mozhlivo vona stvorena za dopomogoyu mashinnogo perekladu abo perekladachem yakij nedostatno volodiye oboma movami Bud laska dopomozhit polipshiti pereklad Suchasniki opisuvali Luyizu yak krasunyu chij nevimushenij stil spilkuvannya buv bi do licya predstavnikam tretogo stanu a ne manirnoyi aristokratiyi Zhittya Luyizi nerozrivno pov yazane z dramatichnimi podiyami borotbi Prussiyi proti Napoleona Obraz rano pomerloyi Luyizi zalishavsya molodim i garnim i dlya nastupnih pokolin She za zhittya koroleva Luyiza stala ob yektom majzhe kultovogo shanuvannya yake she bilshe poshirilosya pislya yiyi smerti Koroleva Luyiza stala simvolom novogo pidjomu Prussiyi i ob yednannya Nimechchini Yiyi znachennya v istoriyi Nimechchini perevershilo toj vpliv yakim vona faktichno volodila yak koroleva Prussiyi Batkivskij dim ditinstvo i yunistBatki Luyizi Batko Luyizi princ z domu gercogiv Meklenburg Strelickih Pislya navchannya v Zhenevi vin cherez deyakij chas stav gubernatorom kurfyurstva Gannover na sluzhbi u svogo zyatya korolya Velikoyi Britaniyi Georga III yakij hoch i narodivsya u Velikij Britaniyi ale pohodiv z Gannoverskogo domu i praviv svoyeyu nimeckoyu batkivshinoyu z Londona U 1768 roci v Gannoveri Karl odruzhivsya z 16 richnoyu princesoyu Friderikoyu Gessen Darmshtadtskoyu P yatero z yih desyati ditej pomerli v ditinstvi sama druzhina Karla pomerla v 29 rokiv cherez dva dni pislya ostannih pologiv Yiyi dochci Luyizi princesi Meklenburg Strelickij bulo na toj chas tilki shist rokiv Vdivec odruzhivsya z molodshoyu sestroyu pershoyi druzhini Sharlottoyu i titka Luyizi stala yij machuhoyu prote takozh pomerla cherez 15 misyaciv znovu zh pri pologah svogo sina Deyakij chas po tomu ditej gercoga rozdilili Dva sini ta zalishilisya z batkom u Gannoveri Sharlotta starsha z chotiroh sester v 1785 roci vijshla zamizh za pravitelya malenkogo gercogstva 1786 roku vihovannyam sester Luyizi i Frideriki pochala zajmatis yih babusya Mariya Luyiza Albertina yaka meshkala v Darmshtadti Luyiza she v pidlitkovomu vici proyavlyala dityachu bezposerednist i grajlivist Do konfirmaciyi troh sester gotuvav pastor Darmshtadta Divchat navchali nimeckoyi francuzkoyi ta anglijskoyi mov istoriyi pridvornomu etiketu malyunku zhivopisu i gri na fortepiano V 1787 roku starsha z sester vijshla zamizh za duzhe bagatogo majbutnogo knyazya Sestri buli prisutni u Frankfurti i v 1792 roci na urochistostyah z nagodi koronaciyi Franca II ostannogo imperatora Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi sho stav v 1804 roci pershim imperatorom Avstriyi Luyiza vidkrivala svyatkovij bal v posolstvi Avstriyi razom z molodim imperskim grafom Klemensom Metternihom zgodom proslavlenim diplomatom i derzhavnim diyachem V berezni 1793 obidvi sestri yakim bulo po 17 i 15 rokiv buli predstavleni korolevi Prussiyi Fridrihu Vilgelmu II yakij tak napisav pro cyu zustrich Yak tilki ya pobachiv dvoh angeliv v pershij raz ce bulo bilya vhodu v komediyu ya buv nastilki vrazhenij yihnoyu krasoyu sho prosto buv u nestyami koli babusya predstavila meni yih Ya duzhe bazhayu shob moyi sini pobachili yih i zakohalisya v nih Ya zroblyu vse mozhlive shob voni bachilisya chastishe i dobre poznajomilisya Voni dali svoyu zgodu i skoro vidbudetsya zmova imovirno v Mangejmi Starshij odruzhuyetsya na starshij a molodshij na molodshij Vpershe Luyiza zustrilasya zi starshim 22 richnim princom Fridrihom Vilgelmom 14 bereznya 1793 a 19 bereznya vin zrobiv yij osobistu propoziciyu i 24 kvitnya v Darmshtadti vidbulisya oficijni zaruchini Shlyubnim dogovorom vstanovlyuvalosya sho Luyiza bude otrimuvati pevnu sumu u vlasne rozporyadzhennya yaka znachno zroste v razi narodzhennya sina za donku nichogo podibnogo ne peredbachalosya Tim chasom princ molodshij zaruchivsya z sestroyu Luyizi Friderikoyu hoch i proti svoyeyi voli i tilki z mirkuvan derzhavnoyi neobhidnosti oskilki vin buv vzhe zakohanij v inshu ale nizhche sebe za stanom Podvijne vesillya bulo uzgodzheno na Rizdvo 1793 roku Pershi roki shlyubu Kronprincesa Skulpturna grupa Princesi 22 grudnya sestri pribuli do svyatkovo prikrashenogo Berlina Malenka divchinka v bilij sukni vitala princes rozpovivshi virsh Luyiza vzyala ditinu na ruki i pociluvala Koli yij skazali sho taka povedinka ne lichit yiyi visokomu stanu Luyiza vidreaguvala z yavnim nerozuminnyam Cej vipadok bagatorazovo perekazanij posluzhiv pershim impulsom dlya tiyeyi vinyatkovoyi populyarnosti yakoyu Luyiza koristuvalasya u berlinciv 24 grudnya 1793 v bilomu zali Berlinskogo miskogo palacu zgidno zi starovinnoyu pridvornoyu ceremoniyeyu vidbulosya odruzhennya Luyizi i kronprinca Cherez dva dni odruzhilisya Friderika i princ Molodyata oselilisya v dvi susidni budivli na Unter den Linden Tut z yavilasya vidoma skulpturna grupa Princesi vikonana Gotfridom Shadovom na zamovlennya korolya Fridriha Vilgelma II U Palaci princiv skulptoru bulo vidileno primishennya pid timchasovu majsternyu vin chasto bachivsya z princesami i jomu bulo navit dozvoleno znyati mirki z naturi Kronprinc Fridrih Vilgelm cholovik Luyizi zalishivsya nezadovolenij naturalistichnim obrazom yakij dosit pidkreslyuvav figuru Luyizi popri bagatu drapirovku Do togo zh rano ovdovila Friderika nezabarom stala nebazhanoyu osoboyu pri dvori cherez svoyu skandalnu povedinku Stavshi korolem Fridrih Vilgelm podbav pro te shob skulptura na desyatilittya znikla z ochej publiki Grafinya Zhittya pri prusskomu dvori zmushuvalo Luyizu pristosovuvatisya do neznajomih lyudej pravil i obov yazkiv Yiyi nepriborkana priroda chasto comu opiralasya Starshoyu pridvornoyu damoyu do neyi bula pristavlena dosvidchena 64 richna grafinya sho vzhe prosluzhila kilka desyatilit pri korolivskomu dvori Pislya kilkoh konfliktiv sho vidbulisya spochatku cherez suvorij profesijnij pidhid pridvornoyi pani ta shilnosti Luyizi do nezvichajnoyi povedinki fon Fos stala dlya kronprincesi a piznishe korolevi nezaminnoyu nastavniceyu v pridvornomu etiketi i do ostannogo zalishalasya dlya neyi dovirenoyu poradniceyu j podrugoyu Zviknuti do novoyi dlya sebe situaciyi Luyizi dopomagav i Fridrih Vilgelm yakij v privatnomu zhitti unikav bud yakogo rodu napusknogo oficiozu Podruzhzhya rozmovlyalo prosto sho bulo nezvichno dlya lyudej cogo rivnya Voni spilkuvalisya odin z odnim na ti nazivali v movi odin odnogo mij cholovik i moya druzhina Yim podobalisya progulyanki bez sviti po Unter den Linden vidviduvannya narodnih gulyan napriklad berlinskogo rizdvyanogo yarmarku sho shvalno sprijmalosya miscevim naselennyam Yih shilnist do prostoti obumovila i vibir misc prozhivannya U Berlini voni zhili v Palaci princiv lito provodili perevazhno v zamiskomu mayetku poblizu Potsdamu Skromnij palac yakij za svoye misce roztashuvannya otrimav u suchasnikiv prizvisko palac Silska tisha dozvolyav Fridrihu Vilgelmu vidpochiti vid sprav i zabezpechuvav Luyizi svizhe povitrya i spokij yaki vona tak cinuvala pid chas svoyih chislennih vagitnostej Luyiza v roli materi vidpovidala usim ochikuvannyam Za trohi menshe 17 rokiv podruzhnogo zhittya vona privela v svit desyatero ditej sim z yakih dosyagli zrilogo viku sho dlya rivnya medicini ta gigiyeni togo chasu bulo suto visokim pokaznikom Bagato hto z ditej domoglisya najvishogo stanovisha Starshij sin Luyizi Fridrih Vilgelm IV praviv Prussiyeyu v 1840 1861 rokah jogo molodshij brat Vilgelm uspadkuvav prusskij troni i v 1871 roci buv progoloshenij nimeckim imperatorom Donka Friderika Sharlotta v 1817 roci vijshla zamizh za spadkoyemcya rosijskogo prestolu Mikolu I i v 1825 roci stala cariceyu pid im yam Oleksandra Fedorivna Diti zavzhdi rosli z matir yu Popri te sho yih osvita zdebilshogo bula pokladena na najnyatih vihovateliv i stavlennya korolya do svoyih ditej chasom ocinyuvalosya yak dosit distancijne obraz bagatoditnoyi shaslivoyi rodini posluzhiv zrazkom dlya formuvavsya burzhuaznogo suspilstva XIX stolittya Moloda koroleva Fridrih Vilgelm II pomer 16 listopada 1797 Jogo smert ne viklikala pechali v Prussiyi Nevdala zovnishnya politika chislenni kohanki i marnotratstvo Fridriha Vilgelma II zavdali serjoznoyi shkodi krayini ta yiyi imidzhu Jogo nastupniku Fridrihu Vilgelmu III pri shodzhenni na tron bulo 27 rokiv Vin ne buv zdatnij prijmati rishennya i ne gotovij praviti obtyazhenim problemami korolivstvom u skladni chasi Korolevi Luyizi buv 21 rik Ostannim znachnim zovnishnopolitichnim aktom Fridriha Vilgelma II stalo ukladennya separatnogo v 1795 roci Prussiya vijshla z alyansu sformovanogo v tak zvanij Pershij koalicijnij vijni proti Franciyi vtratila teritoriyi na livomu berezi Rejna Pivnichna Nimechchina ogolosila nejtralitet Otrimanij takim chinom mir zabezpechiv Prussiyi ryad spokijnih rokiv yak voni buli nazvani zgodom Vnutrishnya politika novogo korolya harakterizuvalasya suvoroyu ekonomnistyu perejti do nazrilih reform v upravlinni i armiyi vin tak i ne navazhuvavsya U zovnishnij politici vin napolyagav na nejtraliteti bud yakoyu cinoyu Problemi vinikli z sestroyu Luyizi Friderikoyu yaku zavzhdi pov yazuvali z korolevoyu osoblivo blizki stosunki Princesa Luyi yak yiyi nazivali pislya vesillya z prusskim princom pislya korotkogo shlyubu bez lyubovi ovdovila u 18 rokiv U nadanomu vdovi palaci vona krutila chislenni romani Grafinya Fos u svoyemu shodenniku pisala Vona duzhe dobre vmiye sebe vtishati Vse zakinchilosya skandalom Friderika ochikuvala pozashlyubnu ditinu Luyiza diznalasya pro ce zanadto pizno nezadovgo do Rizdva 1798 i bula gliboko rozcharovana nasampered vidsutnistyu u sestri doviri do neyi Friderika spishno vijshla zamizh za mozhlivogo batka majbutnoyi ditini vtratila titul i dvir Skandalna para bula zmushena pokinuti Berlin obidvi ditini vid pershogo shlyubu zalishilisya v stolici Zreshtoyu v tretomu shlyubi z Ernstom Avgustom I gercogom Kamberlendskim Friderika stala v 1827 roci korolevoyu Gannovera Zamalovki Luyizi Fridrih Vilgelm i Luyiza zrobili dekilka tak zvanih poyizdok dlya virazhennya virnosti U travni i chervni 1798 voni proyihali po Pomeraniyi Shidnoyi Prussiyi ta Sileziyi v travni lipni 1799 virushili v zahidnu chastinu krayini u Frankoniyu ta Tyuringiyu U serpni 1800 roku voni zdijsnili shodzhennya na silezku Snyezhku zgodom cyu ekskursiyu koroleva nazivala osoblivo shaslivim momentom svogo zhittya U vsih poyizdkah naselennya zahoplyuvalosya zovnishnim viglyadom i manerami korolevi Take zh zahoplennya vona zdobula i v stolici v tomu chisli i u predstavnikiv diplomatichnogo korpusu Sekretar britanskogo posolstva pisav svoyim sestram U berlinskomu suspilstvi osoblivo sered molodih lyudej panuye pochuttya licarskoyi viddanosti korolevi Deyaki zhinki obdarovani takim zacharuvannyam yak u neyi Ale meni potribno trimati sebe v rukah inakshe vi podumayete sho krasa i milovidnist prusskoyi korolevi Luyizi zapamorochili meni golovu yak uzhe bagatom inshim Tim chasom tisk Napoleona na Pivnichnu Nimechchinu posilyuvalosya Soyuz Prussiyi z Rosiyeyu zdavavsya pidhodyashim vidpovidnim zasobom U travni i chervni 1802 Fridrih Vilgelm III i koroleva Luyiza pobuvali v Memel i tam zustrilisya z Oleksandrom I Zustrich sho ne mala osoblivogo politichnogo znachennya zalishila glibokij slid v zhittyepisah Luyizi Molodij imperator spraviv na korolevu velichezne vrazhennya V yiyi zapisah viyavleno Imperator odin z tih ridkisnih lyudej yaki poyednuyut u sobi vsi sami lyub yazni yakosti z usima spravzhnimi chesnotami Vin maye chudovu budovu tila i duzhe stavnij viglyad Vin viglyadaye yak molodij Gerkules Oleksandr svoyeyu chergoyu buv zacharovanij Luyizoyu Fridrih Vilgelm III vidreaguvav bez revnoshiv ale z gordistyu sho z yavlyalasya v nogo zavzhdi koli zahoplyuvalisya jogo druzhinoyu Bagato biografiv zadayutsya pitannyam pro te chi mogli pov yazuvati Oleksandra i Luyizu bud yaki blizki stosunki Vidpovid zavzhdi negativna z imovirnistyu sho mezhuye z upevnenistyu U 1803 1805 rokah korolivske podruzhzhya pobuvalo z poyizdkami u frankonskih volodinnyah v Darmshtadti Tyuringiyi ta Sileziyi Z 25 zhovtnya po 4 listopada 1805 roku v Potsdami gostyuvav imperator Oleksandr yakij perekonuvav korolya vstupiti v novij vijskovij soyuz yakij uklali Avstriya i Rosiya proti Napoleona Fridrih Vilgelm III zvolikav ale peredbachlivo ogolosiv mobilizaciyu U grudni 1805 roku rosiyani j avstrijci buli rozbiti v bitvi pid Austerlicem U chervni lipni 1806 roku Fridrih Vilgelm z Luyizoyu vidpochivali v Bad Pirmonti Tak zakinchilisya dlya Prussiyi spokijni roki Vijna i vtecha 12 lipnya 1806 v Parizhi buv ukladenij dogovir pro zasnuvannya Rejnskogo soyuzu Napoleon znachno rozshiriv sferu svogo vplivu na nimeckij teritoriyi Prussiya sprijnyala ce yak provokaciyu ale korol yak i ranishe ne mig uhvaliti rishennya Lishe za napolyagannyam kilkoh radnikiv ministra fon Shtejna general lejtenanta i princa i pid vplivom svoyeyi druzhini yaka vvazhala Napoleona moralnim chudoviskom vin pominyav svoyu dumku i 9 zhovtnya 1806 ogolosiv vijnu Franciyi Luyiza sho zajmala centralne misce v tak zvanij partiyi vijni dosyagla mabut piku svogo politichnogo vplivu Cherez vsogo p yat dniv pogano kerovani prusski chastini zaznali prinizlivoyi porazki v bitvi pid Yenoyu i Auershtedtom Rezervna armiya v Galle bula rozbita i majzhe vsi ukripleni mista zdalisya bez boyu 27 zhovtnya 1806 Napoleon z triumfom vstupiv v Berlin Vtecha z Kurshskoyi kosi Fridrih Vilgelm III i Luyiza znahodilisya nedaleko vid polya bitvi v haosi rozgromu voni buli zmusheni ryatuvatisya riznimi dorogami Luyiza z ditmi svoyim osobistim likarem i grafineyu Fos z chislennimi zupinkami v Auershtedti Vejmari i distalasya do Kenigsberga Tam vona vazhko zahvorila nervovoyi garyachkoyu yak todi nazivali tif She pid chas yiyi hvorobi vinikla zagroza sho Napoleon zi svoyeyu armiyeyu dosyagne Kenigsberga Gufeland zaproponuvav zalishitisya z korolevoyu ale vona vidmovilasya Ya krashe viddam sebe v ruki Bozhi nizh ciyeyi lyudini Dali bigti zalishalosya tilki v Memel sho znahodivsya na krajnij pivnochi krayini U silnij moroz i zametil tyazhkohvora Luyiza z ditmi ta obslugoyu virushila v dorogu po praktichno neprohidnoyu vzimku Kurshskoyi kosi Cherez tri vazhkih dni i holodni nochi meta bula dosyagnuta i Gufeland z podivom konstatuvav navit deyake polipshennya stanu korolevi Cej epizod poryad z yiyi zustrichchyu z Napoleonom uvijshov v usi biografiyi ta legendi prisvyacheni korolevi Luyizi Zustrich Luyizi z Napoleonom v Tilziti Luyiza i Napoleon v Tilziti Ilyustraciya 1896 Fridrih Vilgelm III dobravsya do Memelya inshoyu dorogoyu tam prusske korolivske podruzhzhya zustrilosya z rosijskim imperatorom kotrij poobicyav svoyu pidtrimku Ale 14 chervnya 1807 Napoleon peremig rosijsku armiyu razom z ostannimi zalishkami prusskoyi armiyi v bitvi pid Fridlandom Rozpochati za cim mirni peregovori prohodili v pishnomu nameti vstanovlenomu na plotu na richci Niman Spochatku prusskij korol buv dopushenij lishe sered drugoryadnih osib poki Rosiya ukladala z Napoleonom separatnij mir Oskilki vzhe bulo ochevidno naskilki neshadno francuzkij imperator obijdetsya z vzhe peremozhenoyu Prussiyeyu prusskij parlamenter graf Fridrih Adolf fon Kalkroft viklav korolyu svoyu dumku pro te sho horoshu diyu spravilo b te yakbi yiyi velichnist koroleva mogli b buti tut i chim ranishe tim krashe Ale Fridrih Vilgelm nezadovgo do cogo napisav svoyij druzhini v Memel pro svoyi vrazhennya vid Napoleona Ya bachiv jogo ya rozmovlyav z cim pekelnim chudoviskom stvorenim Velzevulom shob stati pokarannyam zemli Ni nikoli v mene ne bulo takogo suvorogo dosvidu Popri ce vin peredav Luyizi propoziciyu Kalkrofta Luyiza vidpovila Vash list z dodatkom vid K distavsya do mene vchora pizno vvecheri Jogo zmist spraviv vrazhennya yake vi pripuskali Odnak moye rishennya bulo tverdim v toj zhe moment Ya pospishayu ya lechu v Tilzit yaksho vi togo bazhayete Koroleva Luyiza i Napoleon v Tilziti Eskiz pam yatnika roboti Gustava Eberlejna 1899 Zustrich z Napoleonom vidbulasya v Tilziti 6 lipnya 1807 v budinku radnika yusticiyi Ernsta Lyudviga Zira de Napoleon prozhivav pid chas peregovoriv Luyiza bula odyagnena v prikrashenu sribnoyu nitkoyu suknyu z krepu i popri boyazku napruzhenist viglyadala za svidchennyam ochevidciv prekrasnishoyu nizh bud koli Golovnij ministr dokladno pidgotuvav Luyizu do besidi Vin poradiv yij buti lyub yaznoyu govoriti nasampered vid imeni druzhini i materi j u zhodnomu razi ne vesti pidkresleno politichnih rozmov Korolevu ochikuvav syurpriz Zamist vselyayuchogo strah chudoviska na zustrichi z neyu z yavivsya vrazhayuchij ochevidno visokointelektualnij cholovik priyemnij u rozmovi Luyiza prosila pro strimanij pidhid na mirnih peregovorah Napoleon davav neviznacheni vidpovidi ale zrobiv kompliment yiyi garderobu Koli vin zapitav yak zhe Prussiya mogla proyaviti taku neoberezhnist i napasti na nogo Luyiza dala chasto citovanu vidpovid Slava Fridriha Velikogo vvela nas v omanu z privodu nashih koshtiv Piznishe vona pozitivno ocinila svoyi osobisti vrazhennya vid ciyeyi rozmovi I oskilki i imperator opinivsya pid vrazhennyam chas vzayemnih obraz zakinchivsya za vinyatkom zauvazhennya Napoleona zroblenogo nim piznishe pro te sho jomu zdavalosya nibi vin sluhav papugu Gardenberga Do cogo Napoleon neodnorazovo nadzvichajno znevazhlivo vidgukuvavsya pro Luyizu vona nibito nese provinu za pochatok vijni vona zhinka z charivnimi risami ale slabka duhom Yiyi mabut muchat strashni dokori sumlinnya za ti strazhdannya yaki vona zavdala svoyij krayini Okupuvavshi Berlin Napoleon viddav rozporyadzhennya opublikuvati chastinu viyavlenogo privatnogo listuvannya Luyizi svoyeyu chergoyu Luyiza nikoli ne prihovuvala svoyeyi glibokoyi vidrazi do Napoleona i svoyeyi perekonanosti v jogo amoralnosti Yakih nebud konkretnih ziznan koroleva ne robila Pro rozmovu tet a tet sho trivala blizko godini imperator povidomiv svoyij druzhini Zhozefini Bogarne v Parizh Koroleva Prussiyi dijsno charivna vona bula spovnena koketstva zi mnoyu Ale ne revnuj ya yak voskova polotnina z yakoyi vse skochuyetsya Meni bulo nelegko buti galantnim Naspravdi umovi ukladenogo 9 lipnya 1807 viyavilisya dlya Prussiyi vkraj zhorstkimi Derzhava vtratila polovinu svoyeyi teritoriyi i naselennya vsi zemli na zahid vid Elbi i polski volodinnya Francuzka okupacijna armiya stoyala na postachanni Prussiyi Kontribucijni zobov yazannya v rozmiri 400 mln taleriv znachno perevishuvali mozhlivosti krayini Ale Prussiya zbereglasya yak derzhava zavdyaki klopotannyu rosijskogo imperatora duzhe zacikavlenogo v bufernij derzhavi mizh svoyeyu imperiyeyu i Napoleonom Zaslannya v Shidnij Prussiyi Pislya ukladennya obrazlivogo miru Luyiza bachila svoye osnovne zavdannya v tomu shob pidbadoriti korolya yakij chasto u vidchayi govoriv pro zrechennya i dati jomu oporu shaslivogo simejnogo zhittya Vona sama metalasya vid zneviri do nadiyi U kvitni 1808 roku vona pisala svoyemu batkovi U moyemu zhitti bilshe nemaye nadij Bozhestvenne providinnya yavno vvodit novij svitovij poryadok i bude inshij poryadok rechej oskilki starij vzhe vidzhiv svoye i obrushivsya Mi zasnuli na lavrah Fridriha Velikogo U sviti bude dobre tilki vid horoshih lyudej tomu ya spodivayusya sho za ninishnimi nedobrimi chasami prijdut krashi Ale nedobri chasi poki prodovzhilisya v Kenigsberzi Luyiza sumuvala za spilkuvannyam v Berlini i pogano perenosila suvorij klimat Shidnoyi Prussiyi Vona strazhdala vid zastud sho suprovodzhuvalisya zharom golovnimi bolyami i zaduhoyu U listi bratovi vona skarzhilasya Klimat Prussiyi ogidnishij nizh ce mozhna visloviti Moye zdorov ya povnistyu zrujnovano Spochatku prusskomu korolyu i jogo sim yi bulo vidmovleno v povernenni do Berlina Fridrih Vilgelm III praviv v zberezhenij chastini korolivstva z Kenigsberga Baron fon Shtejn zapustiv pershi nevidkladni reformi v 1807 roci zvilnennya selyanstva v 1808 roci misku reformu ta pristupili do reformi prusskoyi armiyi Luyiza praktichno ne vnikala v detali cih novovveden U neyi bulo malo spilnogo z rizkim holerikom Shtejnom vona pisala Vin i tak vvazhaye mene samkoyu duzhe legkovazhnoyu Shtejn sho skorotiv napolovinu utrimannya sobi i svoyim chinovnikam vimagav serjoznih zahodiv ekonomiyi v korolivskomu byudzheti Vse vid chogo mozhna bulo vidmovitisya azh do prikras korolevi bulo prodano Vzimku 1808 09 rokiv korolivske podruzhzhya gostyuvala visim tizhniv v Sankt Peterburzi na zaproshennya rosijskogo imperatora Shtejn marno vislovlyuvavsya proti rozvazhalnoyi poyizdki vkazuyuchi sho bud yaka nayavna groshova suma neobhidna v zrujnovanij vijnoyu Shidnij Prussiyi Luyiza nasolodzhuvalasya balami vecheryami j inshimi publichnimi zahodami v rezidenciyi rosijskogo imperatora Ale vona ne mogla ne pobachiti kontrastu zi svoyeyu vlasnoyu situaciyeyu Vid diamantiv v ochah ryabit Vsyakogo rodu pishnist perevershuye bud yaki ochikuvannya Yaki tut rechi zi sribla ta bronzi dzerkala krishtal kartini i marmurovi statuyi ce grandiozno Zustrichi z imperatorom Oleksandrom I protikali dosit proholodno v porivnyanni z rozslablenoyu atmosferoyu v kolishnih vipadkah Povernennya i smert Mavzolej v parku Sharlottenburzkogo palacu Druga versiya skulpturnogo nadgrobka roboti Byust korolevi Luyizi v palacovomu parku Sharlottenburga Pislya togo yak Napoleon dozvoliv povernutisya do Berlina korolivska sim ya pribula do stolici 23 grudnya 1809 Prijom berlinciv buv prigolomshlivo sercevim yak pid chas poselennya v palac tak i pid chas vechirnoyi progulyanki po svyatkovo osvitlenomu mistu Za cim posliduvala nizka prijomiv ta urochistih obidiv teatralnih vistav i opernih postanovok Vpershe na ci urochistosti buli zaprosheni oficeri nedvoryanskogo pohodzhennya i burzhuazni simejstva Pro yak i ranishe pohmure politichne stanovishi Luyiza pisala 27 sichnya 1810 v listi do Gardenberga Mi vsi tak zhe nadzvichajno neshasni Tim ne menshe zhittya tut v Berlini bilsh sterpne nizh u Kenigsberzi Yak minimum blisk ubogosti v prekrasnomu otochenni yake vidvolikaye a v Kenigsberzi buli zlidni po spravzhnomu Luyiza dokladala vsih zusil shob povernuti Gardenberga na prussku derzhavnu sluzhbu Vona bachila v nomu radnika yakogo potrebuvav yiyi nerishuchij cholovik Popri nayavni uperedzhennya Napoleon zreshtoyu pogodivsya adzhe tilki Gardenbergu vin mig doviriti zbir kolosalnih kontribucij pokladenih na Prussiyu Vid poyizdki v Bad Pirmont zaplanovanoyi na lito dlya popravki zdorov ya Luyizi dovelosya vidmovitisya z finansovih i politichnih prichin Prussiya bula faktichno bankrutom a v Pirmonti v toj chas perebuvali dva brati Napoleona Zamist ciyeyi poyizdki bulo virisheno z yizditi v Nojshtrelic de z 1794 roku praviv Meklenburg Strelicom batko Luyizi Darmshtadtska babusya takozh prozhivala tam Grafinya Fos yakij bulo vzhe za 80 tezh virushila na ekskursiyu Z lista batkovi staye zrozumilo naskilki Luyiza bula rada cij poyizdci Ya prosto palayu vid radosti i goryu 25 chervnya 1810 vona priyihala v Nojshtrelic a Fridrih Vilgelm mav pributi piznishe Pislya korotkogo perebuvannya u misti rezidenciyi buv priznachenij pereyizd do palacu litnyu rezidenciyu gercoga Na 30 chervnya 1810 bula zaplanovana poyizdka v Rajnsberg yaka tak i ne vidbulasya oskilki u Luyizi pochavsya zhar i vona zalishilasya v lizhku Miscevij likar diagnostuvav zapalennya legeniv yake ne zagrozhuvalo yiyi zhittyu Viklikanij z Berlina osobistij likar korolya takozh ne viyaviv serjoznih privodiv dlya zanepokoyennya 16 lipnya projshov she odin konsilium oskilki simptomi pristupi zaduhi i porushennya krovoobigu znachno posililisya Terminovim kur yerom grafinya Fos povidomila korolya i nezadovgo do p yatoyi ranku 19 lipnya 1810 vin pribuv v Hoenciric razom z dvoma starshimi sinami Cherez chotiri godini Luyiza pomerla Pri roztini tila Luyizi z yasuvalosya sho odna polovina legeni bula zrujnovana takozh bula viyavlena puhlina na serci Grafinya Fos zrobila u svoyemu shodenniku takij zapis Likari kazhut sho polip v serci buv naslidkom velikogo i trivalogo gorya Tilo Luyizi pri velikomu skupchenni narodu bulo perevezeno do Berlina i vistavleno na tri dni dlya proshannya v miskomu palaci Pohoron vidbuvsya 30 lipnya v Berlinskomu sobori Cherez p yat misyaciv 23 grudnya 1810 Luyiza Meklenburg Strelicka znajshla ostannye misce upokoyennya v mavzoleyi v parku pri Sharlottenburzkomu palaci zvedenomu za uchastyu Karla Fridriha Shinkelya Nadgrobna skulptura korolevi shedevr Berlinskoyi skulpturnoyi shkoli stvoriv v 1811 1814 rokah Fridrih Vilgelm III brav u cij roboti aktivnu uchast vislovlyuyuchi svoyi pobazhannya i propoziciyi Sam vin takozh buv pohovanij v comu mavzoleyi v 1840 roci Mavzolej stav miscem vsenarodnogo palomnictva vazhlivim kulturnim centrom pokloninnya korolevi Luyizi Pam yatnik v Granze na misci zupinki na shlyahu pryamuvannya traurnoyi procesiyi do Berlina Useredini mavzoleyu 1895 Orden Luyizi Memorial u kimnati v palaci Hoenciric de pomerla Luyiza Znimok 1910 roku Pershi akti shanuvannya Vzhe 29 lipnya 1810 zhiteli Granzee podali prohannya pro stvorennya pam yatnika Luyizi na tomu misci de traurna procesiya z tilom Luyizi zupinyalasya na nich po dorozi do Berlina Korol dav zgodu z umovoyu sho pam yatnik bude zvedenij na dobrovilno zibrani koshti Pam yatnik za proyektom Karla Fridriha Shinkelya buv vidlitij na Prusskomu korolivskomu stalelivarnomu zavodi i urochisto vidkritij 19 zhovtnya 1811 1813 roku Fridrih Vilgelm II zasnuvav Zaliznij hrest datoyu zasnuvannya yakogo vin priznachiv 10 bereznya den narodzhennya Luyizi Shinkel vigotoviv jogo za proyektom samogo korolya 1814 roku buv zasnovanij orden Luyizi yakim za osoblivi zaslugi nagorodzhuvali zhinok Mifologizaciya korolevi LuyiziBurzhuazna koroleva Mifologichne peretvorennya Luyizi perezhilo v svoyij istoriyi nizku minlivih motiviv Spochatku krim krasi i charivnosti vihvalyalis yiyi prostota i shirist sho sprijmalisya yak burzhuazni chesnoti Shilyannya pered Luyizoyu slid rozglyadati na istorichnomu tli Francuzkoyi revolyuciyi sho rozgortalas Peredova burzhuaziya vidchuvala simpatiyu do pervinnih idej revolyucioneriv Ale koli revolyucijni vimogi zminili nasilstvo i teror stavlennya v Nimechchini do francuzkih revolyucioneriv zminilosya Reformi buli neobhidni ale bez nasilstva Vidchuvalasya neobhidnist viznannya burzhuaznih cinnostej zverhu v ramkah konstitucijnoyi monarhiyi U cih nadiyah vidbuvalasya idealizaciya Luyizi ta yiyi sim yi Vidatni poeti ta pismenniki togo chasu Novalis Zhan Pol Avgust Vilgelm Shlegel shilyalisya pered molodoyu korolevoyu Novalis privernuv do sebe uvagu svoyim programnim tvorom Vira i lyubov abo korol i koroleva opublikovanomu v novomu shomisyachnomu zhurnali Shorichniki prusskoyi monarhiyi pri Fridrihu Vilgelmi III Tvir pochinavsya ryadom zahoplenih virshiv prisvyachenih korolivskomu podruzhzhyu a fragmenti v prozi stvoryuvali kartinu suspilstva v yakomu sim yu i derzhavu burzhuaziyu i monarhiyu ob yednuvala vira i lyubov Korol provodiv u svoyij krayini reformi pidtrimuvav mistectvo i nauki U svoyij krasi moralnosti i gospodarnosti koroleva vtilyuvala v sobi ideal dlya vsih zhinok yiyi portret mav prikrashati kozhen budinok Fridrih Vilgelm III vidkinuv cej tvir Vin ne bachiv u nomu vidobrazhennya svoyih zdibnostej i namiriv lestoshi vin ne lyubiv a monarhiya na parlamentarnij osnovi ne vidpovidala jogo uyavlennyam Tomu publikaciyi prodovzhennya tvoru Shorichnika vin ne dopustiv Odnak Luyiza i Fridrih Vilgelm III prodovzhuvali zalishatisya nosiyami nadij prusskoyi burzhuaziyi Yaksho porivnyati chislenni portreti korolevi Luyizi stvoreni do yiyi smerti v 1810 roci staye ochevidnim sho zhoden portret ne shozhij na inshij Cyu osoblivist pomichali she suchasniki Poyasnennya mozhna znajti v gazeti Berliner Abendblatter vid 6 zhovtnya 1810 Za zhittya Yiyi Velichnosti zhodnomu hudozhniku ne vdalosya stvoriti obraz hoch skilki nebud shozhij na neyi I hto navazhitsya vidtvoriti cyu blagorodnu i taku bezhmarnu krasu Pislya smerti Luyizi koli nishivnomu porivnyannyu z nedosyazhnim originalom vzhe ne vidbutisya stalo mozhlivim stvoriti tochnishi zobrazhennya Taki piznishi zobrazhennya chasto stvoryuvalisya za posmertnoyu maskoyu Luyizi yaku v Hoencirici znyav gercogskij arhitektor i skulptor pridvornij Kristian Filip Volff Luyiza v 1796 roci Luyiza v 1797 roci Luyiza v 1798 roci Luyiza v 1801 roci Muchenicya Statuya Luyizi v Tilziti roboti Gustava Eberlejna Vtracheno v 1945 roci Pislya porazki Prussiyi u vijni z Napoleonom na pershij plan visunuvsya novij motiv u kulti Luyizi viprobuvannya sho vipali na dolyu Luyizi u vazhki chasi peretvorennya charivnoyi zhittyeradisnoyi krasuni blizkoyi narodu v obozhnyuvanu strazhdalnicyu Ponyattya zhertva i strazhdannya stali centralnimi kategoriyami v pobuti istorikiv i hudozhnikiv togo chasu yak interpretuvali rol Luyizi U cij interpretaciyi Luyiza prijnyala na sebe vsi ti prinizhennya yaki dostavila yiyi krayini Franciya U Tilziti vona muzhno vistupila proti volodarya Yevropi rishuchishe nizh yiyi nerishuchij cholovik i pozhertvuvala soboyu za svij narod marno zvernuvshis iz prohannyam do voroga yakogo vona vvazhala moralnim chudoviskom Luyiza vidchula na sobi ves tyagar vijni i pomerla vid rozrivu sercya yak bulo interpretovano medichnij visnovok Nezabarom pislya svoyeyi smerti vona stala v cij roli simvolom Vizvolnih vijn yaki stilizuvalisya pid pohid pomsti za muchenicyu patriotku sho znahodilo povne vidobrazhennya v tvorah poetiv Vizvolnih vijn Teodor Kerner proponuvav prikriplyuvati portret Luyizi yak ikonu v pravednij vijni na znamena voyiniv vizvoliteliv i pisav Luyiza duh ohoronec Nimechchini Luyiza gaslo pomsti Poet Fridrih de la Mott Fuke yak i Kerner dobrovilno virushiv voyuvati opisuvav poshirenu sered soldativ milu legendu pro te sho koroleva Luyiza zhiva a yiyi smert obman Hto posmiye ce zaperechiti Populyarnistyu koristuvalasya istoriya pro te sho prusskij marshal Gebhard Lebereht fon Blyuher pislya bitvi pri Vaterloo tobto pislya ostatochnoyi peremogi nad Napoleonom 7 lipnya 1815 z visoti Monmartra nibito kriknuv Teper Luyiza vidomshena Prusska Madonna U shkilnij osviti cilespryamovano poshiryuvavsya i vidtvoryuvavsya dlya nastupnih pokolin oficijnij obraz Luyizi U narodnih shkolah sami navchalni materiali buli skorocheni do minimumu a na pershij plan visunulisya religiya i patriotizm Luyiza zgaduvalasya praktichno u vsih shkilnih predmetah ne tilki na zanyattyah z istoriyi nimeckoyi movi religiyi a j z matematiki ta geografiyi Patriotichni dni pam yati zmicnyuvali zv yazok z idealom Luyizi Za rozporyadzhennyam vidomstva shkilnoyi osviti z nagodi 100 richchya vid dnya narodzhennya korolevi Luyizi v usih shkolah dlya divchatok buli skasovani zanyattya zamist yakih uchenicyam chitali dopovid pro zhittyepisi najyasnishoyi pani yaka za chasiv najglibshih strazhdan nastilki zhertovno viddavala sebe pidnesennyu narodu ta podavala visokij priklad vsim majbutnim pokolinnyam Mif Luyizi pidtrimuvali slovniki ta enciklopediyi Voni pretenduvali na ob yektivnist podanih znan ale odnochasno spriyali formuvannyu legendi Vzhe v Conversationslexicon 1834 govorilosya Vona z rannogo viku zvikla poyednuvati vse vidime zemne z nevidimim visokim i kinceve z neskinchennim a v Damen Conversations Lexicon Luyiza opisuvalasya yak angel miru i dobroti i mati vsih svoyih piddanih Postupovo v shanuvanni Luyizi dedali bilshe misce stav nabuvati aspekt materinstva sho vidpovidalo roli yiyi siniv u vidnovlenni Prussiyi ta stvorenni imperiyi 1848 roku korol Fridrih Vilgelm IV yiyi starshij sin zayaviv Yednist Nimechchini blizka moyemu sercyu vona uspadkovana vid moyeyi materi Triumf drugogo sina Vilgelma stav apogeyem simvolichnogo vplivu Luyizi Napoleon III pleminnik yiyi velikogo protivnika Napoleona Bonaparta ogolosiv vijnu Prussiyi 19 lipnya 1870 v 60 u richnicyu smerti Luyizi Yiduchi na vijnu Vilgelm I shiliv kolino pered sarkofagom svoyeyi materi Na vidminu vid 1806 cej vijskovij pohid zakinchivsya peremogoyu i v nastupnomu roci v Versali Vilgelm buv progoloshenij imperatorom Pislya povernennya v Berlin 17 bereznya 1871 vin znovu prijshov do mogili materi Pislya cih projnyatih simvolikoyu istorichnih podij zhittya Luyizi stalo nevid yemnim i sistematichno pidtrimuvanim mifom kajzerivskoyi Nimechchini U suspilnij svidomosti provodivsya chitkij zv yazok tak zvanoyi zhertovnoyi smerti Luyizi z peremogoyu nad Napoleonom i stvorennyam Nimeckoyi imperiyi Pislya progoloshennya sina Luyizi Vilgelma imperatorom nabuv poshirennya obraz Luyizi materi Svij vnesok v shanuvannya Luyizi vnesli hudozhniki Gustav Rihter i Karl Shteffekk skulptori Erdman Enke i Emil Hundrizer Osoblivij rezonans viklikala statuya Koroleva Luyiza z princom Vilgelmom spochatku stvorena v 1897 roci Fricem Shaperom yak stukko dlya vulichnogo oformlennya v rozmiri bilshe naturalnoyi velichini a potim perenesena v marmur za nakazom Vilgelma II Statuya zobrazhuye Luyizu sho velichno spuskayetsya shodami trimayuchi majbutnogo imperatora na rukah yak bogomatir nemovlyati Isusa Z ciyeyi prusskoyi madonni buli vikonani chislenni zmensheni kopiyi z slonovoyi kistki gipsu i marmuru ale original ne zberigsya Knizhkovij rinok buv perepovnenij trivialnoyi literaturoyu pro Luyizu sho priznachalasya perevazhno dlya divchat chasto zabezpecheni nudotnimi ilyustraciyami Nalichuvalosya 391 tvir z takoyu napriklad tipovoyu nazvoyu Koroleva Luyiza Zhittyepis Nimeckij molodi prisvyachuyetsya Cej tvir pismennici Mariyi fon Felzenekk zakinchuvavsya slovami Tak angelom lagidnosti i m yakosti krasi i velichi bula vona uvichnena i poki nimci budut govoriti pro chesnoti nimeckih praviteliv im ya korolevi Luyizi syayatime svitloyu pidnesenoyu velichnistyu Duzhe uspishnim stav vidanij v 1896 roci albom z malyunkami velikogo formatu i trohi vishoyu yakistyu Koroleva Luyiza 50 malyunkiv dlya starih i molodih hudozhnikiv batalistiv Karla Rehlinga i Riharda Knetelya Ilyustraciyi z albomu Koroleva Luiza 50 malyunkiv dlya starih i molodih Vesillya 1793 Luyiza v domashnomu otochenni Bl 1800 Vtecha v Memel 1807 Povernennya v Berlin 1809 Rizni biografi j istoriki XIX stolittya pragnuli pidijti do visvitlennya temi Luyizi bilsh diferencijovano ne piddayuchi serjoznim sumnivam pidtrimuvanij derzhavoyu mif sho vvazhavsya cinnim dlya narodnoyi osviti Pismennik Fridrih Vilgelm Adami napisav biografiyu sho gruntuyetsya na zapisah Karolini fon Berg vpershe vidanu v 1851 roci i perezhila 18 vidan Avtor ne dav zasumnivatisya u svoyemu shanuvanni korolevi Luyizi ale distanciyuvavsya vid yakoyis legendarnosti i prikrashennya 1876 roku istorik vistupiv z chasto citovanoyu oficijnoyu urochistoyu promovoyu z nagodi 100 richnogo yuvileyu Luyizi U vstupi vin visloviv deyaki svoyi uperedzhennya shodo togo sho vin poznachiv yak narodni perekazi i zayaviv sho nauka povinna ne sliduvati idealu a shvidshe demonstruvati mezhi navit najblagorodnishih lyudej Ale nadali vin praktichno ne distanciyuvavsya vid poshirenih biografij vikoristovuyuchi taki oboroti yak visnazhlivij bil za dolyu krayini vbivaye yiyi nizhne tilo i yak osoblivu chesnotu pidkreslyuvav zhinochu pasivnist korolevi Ale zhodnim krokom vona ne perejshla ti ramki yaki pered yiyi stattyu stavlyat drevni nimecki zvichayi Pro spravi tak malo mozhna skazati i ce proba yiyi zhinochogo velichi V cilomu peretvorenij obraz Luyizi buv pozbavlenij vsih ris pryamoyi politichnoyi diyalnosti hocha isnuyut chislenni svidoctva togo sho Luyiza pidtrimuvala plani prusskih reformatoriv Zokrema vona rishuche zastupalasya za Gardenberga namagalasya sponukati korolya yakij chasto sumnivavsya uhvaliti vazhlivi rishennya napriklad ogolositi vijnu Napoleonu Fridrih Vilgelm III u svoyih spogadah z cogo privodu pisav tak Bagato lyudej pomilyalisya vvazhayuchi sho moya druzhina mala pevnij vpliv na diyalnist uryadu hocha faktichno zh ce bulo nepravdoyu Glibinnij zv yazok Luyizi z vazhkoyu doleyu narodu zavzhdi pidkreslyuvavsya odnochasno z zhinochoyu pasivnistyu yiyi uchasti Vona rano usvidomila mezhi postavleni pered yiyi stattyu prirodoyu i lyudskimi zakonami Yiyi vpliv yak vvazhalosya polyagav nasampered v tomu sho vona stvoryuvala dlya korolya shaslive simejne otochennya Vidpovidno zhinochim sprijmalosya vse te sho znahodilosya v centri uvagi riznomanitnih ustanov pov yazanih z im yam Luyizi Ordenom Luyizi nagorodzhuvalisya zhinki yaki davali muzham v nashih horobrih vijskah z retelnoyu dbajlivistyu rozradu i polegshennya Poryad z chislennimi shkolami dlya divchatok im ya Luyizi nosiv fond yakij z 1807 roku opikuvavsya doleyu pokinutih hlopchikiv a takozh institut yakij gotuvav nimeckih vihovatelok yakimi peredbachalosya zaminiti francuzkih guvernantok yaki pracyuvali v shlyahetnih rodinah V ogoloshenni zboru koshtiv na cej institut shodo Luyizi osoblivo pidkreslyuvalosya Yiyi domovitist yiyi virna lyubov do svogo cholovika i ditej yiyi rozuminnya vsogo sho dobre blagorodno i velike Vejmarska respublika i Tretij rejh V obmezhenomu obsyazi Luyiza zalishalasya idealnim obrazom i v Vejmarskij respublici hocha yiyi shanuvannya bilshe ne pidtrimuvalosya na derzhavnomu rivni Yiyi stijkist u vazhki chasi perenosilasya na povnu tyagot situaciyu pislya porazki Nimechchini v Pershoyi svitovoyi vijni Vona sprijmalasya simvolom v takih politichnih ugrupovannyah yak Nimecka nacionalna narodna partiya ta NNNR yavlyala soboyu konservativnu monarhichnu partiyu pravogo spryamuvannya yaka v 1933 roci odnostajno perejshla v yedinu partiyu Tretogo rejhu NSDAP u svoyij peredviborchij borotbi vikoristovuvala plakati iz zobrazhennyam korolevi Luyizi Zhinocha monarhichna organizaciya Soyuz korolevi Luyizi isnuvala v 1923 1934 rokah i za svoyimi politichnimi poglyadami bula blizka antidemokratichnomu Stalevomu sholomu U 1933 45 rokah pri nacional socialistah kult Luyizi prodovzhuvav vtrachati svoye znachennya Nacional socialisti dopuskali poodinoki zgadki pro Luyizu ale ne vikoristali u vlasnij propagandi navit v prosuvanni pidtrimuvanoyu derzhavoyu bagatoditnosti Peredavanij z pokolinnya v pokolinnya obraz pasivno strazhdayuchoyi zhinki ne vpisuvavsya v ideologichnu koncepciyu propagovanoyi v toj chas cholovichoyi sili i tverdosti Kinec mifu Shanuvannya Luyizi v tradicijnij jogo formi zavershilosya pislya Drugoyi svitovoyi vijni 1947 roku soyuzniki formalno likviduvali Prussku derzhavu zakonnimi spadkoyemcyami yakogo ogolosili sebe nacional socialisti tim samim zv yazavshi svoyi zlochini z nazvoyu ciyeyi derzhavi V oboh nimeckih derzhavah sho vinikli pislya vijni Prussiya stala simvolom militarizmu i virnopiddanskogo mentalitetu V FRN diferencijovanij pidhid v ocinci prusskoyi istoriyi rozpochavsya lishe naprikinci 1970 h rokiv she piznishe ce stalosya v NDR de z perezhitkami togo chasu obijshlisya she suvorishe Koroleva Luyiza zajmala centralne misce v mifi majzhe 150 rokiv tiyeyu chi inshoyu miroyu pryamo napravlenomu proti zaklyatogo voroga Franciyi U drugij polovini XX stolittya cya spryamovanist vtratila sens yak i vtilyuvanij yiyi zhinochij ideal sho z yednuvav v odnij osobi virnu druzhinu bagatoditnu matir i stijku strazhdalnicyu sho sluzhit batkivshini Kritichni golosi Ponad stolittya obraz Luyizi v suspilstvi suprovodzhuvali neobmezhena pohvala shanuvannya i majzhe obozhnyuvannya Ale viddalenim fonom zavzhdi lunali inshi golosi sho vislovlyuvalisya yak pro osobistist korolevi tak i pro inodi bezmirne yiyi shanuvannya Kritichne stavlennya do sebe barona fon Shtejna pomichala sama Luyiza Inshim kritikom Luyizi osobisto znajomim z neyu buv General i ultrakonservativnij politik rishuchij protivnik reform Shtejna i Gardenberga vin buvav pri prusskomu dvori razom zi svoyeyu druzhinoyu Vin bachiv u Luyizi triumf krasi ta charivnosti hocha yij nikoli ne dovodilosya zrobiti takih sprav yaki b zabezpechili yij nastilki ekzaltovanu lyubov i shanuvannya vona takozh nikoli ne stikalasya z narodom za vinyatkom mozhlivo dekilkoh sliv yaki mozhna bulo pochuti vid neyi i voni niyak ne buli dotepnimi Krim togo jomu ne podobalasya yiyi samozakohanist Vona usvidomlyuvala svoyu krasu i lyubila makiyazh bilshe nizh neobhidno Pismennik i diplomat pisav sho masove shanuvannya Luyizi zmusilo Aleksandra fon Gumboldta negativno vidgukuvatisya pro harakter Luyizi Teodor Fontane davav visoku ocinku chistoti blisku i bezvinnim strazhdannyam korolevi ale rishuche vidkidav vse te sho ochevidno ne vidpovidalo istorichnij pravdi V nash chas koli Marka z portretom korolevi Luyizi Luyiza perestala vistupati mifichno zminenoyu kultovoyu figuroyu Odnak vona sprijmayetsya yak cikava osoba v nimeckij istoriyi sho viklikaye emociyi i yak lyudina i yak mif Yiyi im ya nosyat ustanovi vulici i ploshi Luyiza zobrazhena na odnij z poshtovih marok vipushenih poshtoyu FRN v seriyi Zhinki v nimeckij istoriyi v 1989 roci Torgivlya suvenirami ta turizm v Berlini chasto zvertayutsya do temi korolevi Luyizi Marshrut korolevi Luyizi organizovanij ta bula pidgotovlena do 200 litnoyi richnici z dnya smerti Luyizi v 2010 roci Na comu shlyahu mozhna projti 10 zupinok u zhitti Luyizi mizh Hoenciricem na pivnochi i Parecem na pivdni 2010 roku bula takozh zavershena restavraciya mavzoleyu Luyizi v sadu palacu Sharlottenburg i vidnovlennya v istorichnomu viglyadi navkolishnogo sadu U Hoencirici de pomerla Luyiza i v palaci yakogo rozmishuyetsya yiyi memorial i v Nojshtrelici shorichno provodyatsya zahodi pam yati korolevi Luyizi 18 chervnya 2009 v Magdeburgu buv vidnovlenij pam yatnik Luyizi znesenij za chasiv NDR U pam yatnomu 2010 roci v Berlini j Brandenburzi projshli riznomanitni vistavki prisvyacheni korolevi Luyizi U berlinskomu palaci Sharlottenburg Luyiza Zhittya i mif korolevi na ostrovi Ostrivne zhittya korolevi a v palaci Parec Suknya korolevi NashadkiMertvonarodzhena donka pom 7 zhovtnya 1794 Fridrih Vilgelm 1795 1861 majbutnij korol Prussiyi Fridrih Vilgelm IV Vilgelm 1797 1888 majbutnij korol Prussiyi i imperator Nimeckoyi imperiyi Vilgelm I Sharlotta 1798 1860 majbutnya rosijska imperatricya Oleksandra Fedorivna Friderika 1799 1800 Karl 1801 1883 Aleksandrina 1803 1892 odruzhena z velikim gercogom Meklenburga Ferdinand 1804 1806 Luyiza 1808 1870 odruzhena z princom Frederikom Niderlandskim Albreht 1809 1872 PrimitkiCitata po Paul Bailleu Allgemeine Deutsche Biographie Luise Konigin von Preussen Citata po Marlies Schnaibel Luise Konigin von Preussen Edition Rieger Karwe bei Neuruppin 2003 ISBN 3 935231 33 4 s 17 Citata za Paul Bailleu Allgemeine Deutsche Biographie Luise Konigin von Preussen Citata po Christian Graf von Krockow Portrats beruhmter deutscher Frauen von Konigin Luise bis zur Gegenwart List Taschenbuch 2004 ISBN 3 548 60448 X Seite 36 Citata po Christian Graf von Krockow Portrats beruhmter deutscher Frauen von Konigin Luise bis zur Gegenwart List Taschenbuch 2004 ISBN 3 548 60448 X Seite 40 Citata po Christian Graf von Krockow Portrats beruhmter deutscher Frauen von Konigin Luise bis zur Gegenwart List Taschenbuch 2004 ISBN 3 548 60448 X s 43 Siehr Tagebuch des EL Siehr 1753 1816 Arnstadt 2007 Citata po Marlies Schnaibel Luise Konigin von Preussen Edition Rieger Karwe bei Neuruppin 2003 ISBN 3 935231 33 4 Seite 22 Citata po Die Mark Brandenburg Zeitschrift fur die Mark und das Land Brandenburg Heft 65 Marika Grosser Verlag Berlin 2007 ISSN 0939 3676 0939 3676 s 17 Citata po Christian Graf von Krockow Portrats beruhmter deutscher Frauen von Konigin Luise bis zur Gegenwart List Taschenbuch 2004 ISBN 3 548 60448 X s 45 Citata po Christian Graf von Krockow Portrats beruhmter deutscher Frauen von Konigin Luise bis zur Gegenwart List Taschenbuch 2004 ISBN 3 548 60448 X s 46 Citata po Christian Graf von Krockow Portrats beruhmter deutscher Frauen von Konigin Luise bis zur Gegenwart List Taschenbuch 2004 ISBN 3 548 60448 X s 48 Citata po Christian Graf von Krockow Portrats beruhmter deutscher Frauen von Konigin Luise bis zur Gegenwart List Taschenbuch 2004 ISBN 3 548 60448 X s 51 Citata po Christian Graf von Krockow Portrats beruhmter deutscher Frauen von Konigin Luise bis zur Gegenwart List Taschenbuch 2004 ISBN 3 548 60448 X s 52 Citata po Christian Graf von Krockow Portrats beruhmter deutscher Frauen von Konigin Luise bis zur Gegenwart List Taschenbuch 2004 ISBN 3 548 60448 X s 53 Citata po Gunter de Bruyn Preussens Luise Vom Entstehen und Vergehen einer Legende Siedler Verlag Berlin 2001 ISBN 3 88680 718 5 Seite 48 Citata po Gunter de Bruyn Preussens Luise Vom Entstehen und Vergehen einer Legende Siedler Verlag Berlin 2001 ISBN 3 88680 718 5 s 74 Citata po Gunter de Bruyn Preussens Luise Vom Entstehen und Vergehen einer Legende Siedler Verlag Berlin 2001 ISBN 3 88680 718 5 s 67 Citata po Patricia Drewes Konigin Luise von Preussen Geschichte im Spiegel des Mythos s 164 13 serpnya 2011 u Wayback Machine Citata po Patricia Drewes Konigin Luise von Preussen Geschichte im Spiegel des Mythos s 163 13 serpnya 2011 u Wayback Machine Citat po Patricia Drewes Konigin Luise von Preussen Geschichte im Spiegel des Mythos s 175 13 serpnya 2011 u Wayback Machine Kilkisni dani i citata za Gunter de Bruyn Preussens Luise Vom Entstehen und Vergehen einer Legende Siedler Verlag Berlin 2001 ISBN 3 88680 718 5 s 89 Citata po Gunter de Bruyn Preussens Luise Vom Entstehen und Vergehen einer Legende Siedler Verlag Berlin 2001 ISBN 3 88680 718 5 s 94 Citata za Zhinka politik Luyiza vtruchayetsya 19 grudnya 2011 u Wayback Machine Citata po Patricia Drewes Konigin Luise von Preussen Geschichte im Spiegel des Mythos s 167 13 serpnya 2011 u Wayback Machine Citata po Gunter de Bruyn Preussens Luise Vom Entstehen und Vergehen einer Legende Siedler Verlag Berlin 2001 ISBN 3 88680 718 5 s 72 Citata po Die Mark Brandenburg Zeitschrift fur die Mark und das Land Brandenburg Heft 65 Marika Grosser Verlag Berlin 2007 ISSN 0939 3676 0939 3676 s 31 Citata po Christian Graf von Krockow Portrats beruhmter deutscher Frauen von Konigin Luise bis zur Gegenwart List Taschenbuch 2004 ISBN 3 548 60448 X s 20 26 Gunter de Bruyn Preussens Luise Vom Entstehen und Vergehen einer Legende Siedler Verlag Berlin 2001 ISBN 3 88680 718 5 s 61 Theodor Fontane Preussens Luise Vom Entstehen und Vergehen einer Legende Preussens Luise LiteraturaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Luise von Mecklenburg Strelitz Reinhard Pozorny Hg Deutsches National Lexikon DSZ Verlag 1992 ISBN 3 925924 09 4 Martin Kitchen The Cambridge Illustrated History of Germany Cambridge University Press 1996 ISBN 0 521 45341 0 Franc Fabian Pero i mech Karl Klauzevic i ego vremya M Voennoe izdatelstvo ministerstva oborony Soyuza SSR 1956 Karl Griewank Hrsg Konigin Luise Briefe und Aufzeichnungen Bibliographisches Institut Leipzig 1924 Malve Rothkirch Hrsg Konigin Luise von Preussen Briefe und Aufzeichnungen 1786 1810 Dt Kunstverlag Munchen 1985 ISBN 3 422 00759 8 Carsten Peter Thiede Eckhard G Franz Jahre mit Luise von Mecklenburg Strelitz Aus Aufzeichnungen und Briefen der Salome von Gelien 1742 1822 In Archiv fur hessische Geschichte und Altertumskunde Band 43 Darmstadt 1985 ISSN 0066 636X c 79 160