Ка́м'янка-Бу́зька (до 15.08.1944 року Кам'янка-Струмилівська, або Струмилова) — місто в Україні, адміністративний центр Кам'янки-Бузької міської громади Львівського району Львівської області.
Кам'янка-Бузька | |||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
| |||||||||
![]() | |||||||||
Основні дані | |||||||||
Країна | |||||||||
Область | Львівська область | ||||||||
Район | Львівський район | ||||||||
Громада | Кам'янка-Бузька міська громада | ||||||||
Код КАТОТТГ: | UA46060190010052224 | ||||||||
Засноване | 1406 | ||||||||
Перша згадка | 1411 | ||||||||
Магдебурзьке право | 8 квітня 1509 | ||||||||
Населення | ▼ 10 397 (01.01.2022) | ||||||||
Площа | 8.63 км²[1] | ||||||||
Густота населення | 1265,5 осіб/км² | ||||||||
Поштові індекси | 80400 | ||||||||
Телефонний код | +380-3254 | ||||||||
Координати | 50°06′18″ пн. ш. 24°20′16″ сх. д. / 50.10500° пн. ш. 24.33778° сх. д.Координати: 50°06′18″ пн. ш. 24°20′16″ сх. д. / 50.10500° пн. ш. 24.33778° сх. д. | ||||||||
Висота над рівнем моря | 215 м | ||||||||
Водойма | р. Західний Буг, Кам'янка | ||||||||
Назва мешканців | ка́м'янко-бу́жець ка́м'янко-бу́жанка ка́м'янко-бу́жці | ||||||||
Відстань | |||||||||
Найближча залізнична станція | Кам'янка-Бузька | ||||||||
До обл./респ. центру | |||||||||
- фізична | 41 км | ||||||||
- автошляхами | 41,2 км | ||||||||
До Києва | |||||||||
- автошляхами | 509 км | ||||||||
Міська влада | |||||||||
Адреса | 80400, Львівська обл., Львівський р-н, м. Кам'янка-Бузька, вул. Шевченка, 2 | ||||||||
Вебсторінка | Кам'янка-Бузька міська рада | ||||||||
Міський голова | Омелян Олег Ярославович | ||||||||
|
Географія
Місто Кам'янка-Бузька розташоване за 41 км на північний схід від Львова над річками Західний Буг та Кам'янка.
Етимологія
Існує дві гіпотези, якими дослідники пояснюють походження назви «Кам'янка». Одні виводять цю назву від річки Кам'янки, що перетинає місто на півночі, інші — від невеликих брил каміння, нанесених зі Скандинавії у Льодовиковий період, яке ще можна знайти на довколишніх полях.
Орієнтовно у 1430-х роках XV століття старостою Кам'янки стає Юрій Струмило — шляхтич, який походив з невеличкого поселення Димошин (Диношин, Дмошин, Дмосін, Дмосіно) у Мазовецького князівства. У всіх історичних документах він фігурує, як Юрій (Єжи) Струмило (Стромило, Стронило) з Димошина, (Димосина, Диносина) або як Юрій Струмило з Кам'янки. Коли у XIX столітті польські історики почали вивчати історичні документи, вони припустили, що Димошин і Кам'янка — це одне й те ж саме поселення. Такому припущенню сприяв той факт, що вишогродський Димошин щез з лиця землі ще десь у XVII столітті.
Особливого поширення ця гіпотеза набула після виходу у світ наприкінці XIX століття Географічного словника Королівства Польського і інших слов'янських країв. Автори цього словника покликаються на Хроніку Дідушицьких Мавриція Дідушицького, який у свою чергу цитує Акт конфедерації шляхти Львівської землі і Жидачівського повіту з містом Львовом від 13 грудня 1464 року. Цей акт починається словами
Я, Юрій Струмило з Димошина, підкоморій Львівський ..." (лат. Nos Georgius Strumilo de Dimoszyn succamerarius Leopoliensis...)
, з чого автори географічного словника роблять висновок, що "Димошин - це давніша назва Кам'янки". З їхньої легкої руки ця абсолютно безпідставна гіпотеза увійшла у більшість географічних довідників, наукових праць та художніх текстів про Кам'янку.
Історія
Археологічні знахідки
Археологічні знахідки засвідчують, що цю місцевість заселили люди ще в епоху міді й бронзи (ІІІ—ІІ тис. до Р. X.).
У складі Королівства Польського та Речі Посполитої
Перші достовірні письмові згадки про Кам'янку, які знаходяться в актах Львівського гродського суду, датуються 1441 роком. Зокрема, у XIV томі Актів гродських і земських знаходимо записи № 304-317 про спільний позов Юрія Струмила (Georgii Stromilo) - Кам'янецького старости (tenutarii in Camyonka) разом з трьома кметами, Міхалком (Michalko), Сємьоном (Syemyon) і Сидором (Sydor) з королівських людей Батятич (Bathathicze) до львівського підкоморія Волчка з Колоденець (Wolczhkonem de Klodzyenyecz). До більш ранніх письмових свідчень можна віднести напис на останньому аркуші Кам'янецького Євангелія, про те, що це Євангеліє тетр переписано у 1411 році «в богоспасаємім місті Каменці Стромилові, многогрішнем і недостойном Тимотеєм Павловичем», проте копія Кам'янецького Євангелія, яка дійшла до наших днів походить з середини XVI століття і ми не можемо знати, на скільки писець, який його переписував, зберіг оригінальний текст, адже у 1411 році Кам'янка ніяк не могла називатися «Каменка Стромилова», оскільки Юрій Струмило був на той час ще надто юним і не міг ще бути старостою Кам'янки.
З середини XV століття почало називатись Кам'янка-Струмилова за прізвищем власника — львівського підкоморія Юрія Струмила. У 1471 році місто отримало магдебурзьке право. Юрій Струмило, як власник міста, фундував та надав засоби для римо-католицької парафії міста.
Наприкінці XV століття Кам'янка-Струмилова була центром торгівлі та ремесла. Через місто пролягали торговельні шляхи з Києва до Польщі та з Волині на Львів. Двічі на рік тут проводили ярмарки, щотижня відбувалися торги. 1578 року місто одержало право складу для дрогобицької солі. У місті діяли цехи кушнірів, ковалів, шевців, гончарів, слюсарів, мечників. Тут було 400 будинків.
Татарські напади наприкінці XV — на початку XVI століття знищили місто, воно втратило давні привілеї, але 8 квітня 1509 року король Польщі Сигізмунд I Старий наново підтверджує міські права Кам'янки.
У податковому реєстрі 1515 року в місті документуються 2 попи (отже, уже тоді були 2 церкви) і міський млин.
У XVI—XVII століттях з Кам'янеччини вивозили за кордон волів. Вивіз худоби — одна із найприбутковіших галузей польської шляхти. Селяни Кам'янко-Струмилівського староства 1636 року відмовились відбувати панщину. Особливо ж гостра боротьба проти соціального і національного гніту розгорталася під Хмельниччини 1648—1657 років. Тоді місто було зруйноване, населення пограбоване.
У XVIII столітті місто поступово відродилося і залишилося центром ремісничого виробництва. Тут працювали кушнірський, шевський, ткацький, ковальсько-слюсарний, бондарський, гончарний, столярно-токарський та ливарно-мечницький цехи, а також цех рибалок. У 1880 році населення Кам'янки-Струмилової становило 6107 осіб. У місті діяли цегельний завод, винокурня, паровий млин, лісопильний завод, на якому виготовляли паркет, смолу, терпентин і деревне вугілля. У 1900 році єврейське населення Кам'янки-Струмилової становило 3549 осіб.
У складі імперій Габсбургів
З 1854 року Кам'янка-Струмилова стала адміністративним центром однойменного повіту.
У 1892 році парох і декан міста отець Михайло Цегельський виступив ініціатором створення філії українського товариства «Просвіта» у Кам'янці-Струмиловій.
За австрійських часів Кам'янка-Струмилова мала: залізничну станцію, повітовий уряд, міську управу, суд, пошту, телеграф, податковий уряд, позичкові каси, аптеку і два парафіяльні уряди: греко-католицький і римо-католицький.
До початку Першої світової війни у місті дислокувався 2-й дивізіон 9-го полку драгунів австро-угорської армії, який вирізнявся найбільшим відсотком українців серед решти драгунських полків.
Український Громадський комітет (отець Михаїл Цегельський, Роман Петрушевич — молодший брат Президента ЗУНР, — І. Вертипорох та інші) роззброїли вояків старшинської школи у місті. Під керівництвом старшин Ю.Шепаровича, В.Назаревича, О.Косаревича 70 курсантів-українців та близько 300 селян, робітників, ґімназистів взяли владу в повіті..
Українці Кам'янки-Струмилової радісно вітали проголошення Західно-Української Народної Республіки. Перебравши владу в місті, українці призначали на найважливіші пости своїх людей. Повітовим комісаром став суддя Роман Петрушевич. У березні 1919 року у місті почала виходити газета «Козацький голос» — орган Начальної команди УГА. Було відкрито українську школу, яка містилася у ратуші, діяв театральний гурток, засновані хор, філія товариства «Українська Бесіда». Місто мало свій часопис «Камінецькі Вісті».
14 жовтня 1933 року розпорядженням міністра внутрішніх справ місто збільшене за рахунок сіл Кривулянка та Підзамче Кам'янко-Струмилівського повіту та включення їх до міської гміни Кам'янка-Струмилова.
Українське національне відродження кінця XIX — першої половини XX століття охопило усі сфери духовного та господарського життя Кам'янеччини, але події вересня 1939 року перекреслили усі сподівання українців на краще, самостійне життя. Трагедія України 1940-х років, придушення національних прагнень українців у подальші десятиріччя з усією повнотою позначилися на житті Кам'янеччини. Проте, незважаючи на важкі часи Підрадянської України, у цьому регіоні розвивалося сільське господарство та промисловість, освіта і культура.
Пам'ятки архітектури та природи
- Кам'янсько-Бузька ратуша (вул. Тараса Шевченка, 2)
- Костел Успіння Богородиці - неоготичний храм, побудований за проектом Теодора Тальовського (вул. Івана Павла II)
- Церква святого Миколая — дерев'яна церква, зведена у 1667 році із дзвіницею 1762 року (вул. Незалежності, 87)
- Церква Різдва Богородиці (1878—1882); фундатор — о. Михаїл (Михайло) Цегельський (вул. Івана Франка, 10)
- Парафіяльна церква Преображення Господнього в Кам'янці-Бузькій старанням парафіян збудована 7 липня 1996 р. — 19 серпня 2005 р. (вул. Ярослава Мудрого, 1-А)
- Чорний парк (парк імені Степана Бандери).
- Костел Успіння Богородиці
- Зруйнована синагога
- Церква Святого Миколая
- Церква Різдва Пресвятої Богородиці
- Церква Преображення Господнього
Населення
Чисельність
У 1880 році у місті мешкало 6107 осіб, з них 2820 — юдеї, 1641 — греко-католики, 1590 — римо-католики.
Динаміка зміни чисельності населення, згідно з результатами переписів населення, подана у таблиці нижче
1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2001 |
---|---|---|---|---|
7950 | 8539 | 10353 | 11266 | 11510 |
Національний склад
Розподіл населення за національністю за даними перепису 2001 року:
Національність | Відсоток |
---|---|
українці | 95,49% |
росіяни | 3,29% |
поляки | 0,52% |
білоруси | 0,34% |
інші/не вказали | 0,36% |
Мова
Розподіл населення за рідною мовою за даними перепису 2001 року:
Мова | Чисельність, осіб | Відсоток |
---|---|---|
Українська | 11 084 | 96,30% |
Російська | 375 | 3,26% |
Польська | 20 | 0,17% |
Білоруська | 16 | 0,14% |
Вірменська | 7 | 0,06% |
Румунська | 2 | 0,02% |
Болгарська | 1 | 0,01% |
Інші/Не вказали | 5 | 0,04% |
Разом | 11 510 | 100% |
Освіта
У Кам'янці-Бузькій діє 5 дошкільних навчальних заклади, три школи, професійно-технічне училище.
Середні загальноосвітні школи міста:
- Загальноосвітня школа І—ІІІ ступенів № 1 імені Івана Франка — роком заснування вважають 1873 рік, коли була збудована двокласна початкова школа.
- Загальноосвітня школа І—ІІІ ступенів № 2 імені Григорія Тютюнника.
- Загальноосвітня школа І—ІІІ ступенів № 3 — заснована у 1945 році, з 1952 року отримала статус середньої. За радянських часів мова викладання — російська.
Єдиним у місті закладом професійно-технічної освіти є Вище професійне училище № 71. Було засноване у 1951 році, як школа механізації сільського господарства. З 1973 року училище ввійшло до системи професійно-технічної освіти. Проводить підготовку кваліфікованих робітників і молодших спеціалістів для таких галузей економіки: транспорт, будівництво, торгівля та громадське харчування, сільське господарство. Учнівський контингент училища — 567 учнів.
Театр
Камянку-Бузьку часто називають батьківщиною українського театру. В 1619 році Якубом Ґаватовичем на міському ринку були поставлені перші в історії інтермедії українською мовою: «Продав кота у мішку» та «Найкращий сон». Якуб Ґаватович на той час учителював у Кам'янці-Струмиловій. Також тут 1914 року була вперше поставлена драма Івана Франка «Украдене щастя».
Транспорт
Через Кам'янку-Бузьку проходить автомобільний шлях національного значення Н17 (Львів — Радехів — Луцьк), автошлях територіального значення Т 1425.
Місто має зручне розміщення щодо залізничних шляхів. У сусідньому селі Сапіжанка залізнична лінія розгалужується на дві гілки, що прямують в бік Червонограда, Володимира, Ковеля і Радехова, Луцька. Обидві ці лінії проходять через Кам'янку-Бузьку і в місті є дві залізничні станції: Кам'янка-Бузька на лінії до Луцька і Батятичі (названа на честь сусіднього села, проте розташована на околиці Кам'янки-Бузької) на лінії до Ковеля.
Відомі особи
Народилися
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhpTDBkeWVXZHBjbDlVZVhWMGVYVnVibmxySlRJM2MxOW9iM1Z6WlM1cWNHY3ZNak13Y0hndFIzSjVaMmx5WDFSNWRYUjVkVzV1ZVdzbE1qZHpYMmh2ZFhObExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
- Карл Аріо — австрійський та український військовий діяч, поручник, начальник штабу 14-ї бригади УГА.
- Вознюк Сергій Віталійович (1961—2016) — молодший сержант Збройних сил України, учасник російсько-української війни.
- Стефан Грабінський — український та польський письменник-фантаст.
- Роман Кравчук — член проводу ОУН (б), член УГВР.
- Станіслав Лемпицький — польський вчений, письменник, історик літератури.
- Осадчук Юрій Вікторович (1989—2022) — старший солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни.
- Паньків Володимир Михайлович (1896—1980) — український радянський мистецтвознавець.
- Стефанія Скварчинська (1902—1988) — польський теоретик та історик літератури.
- Фридерик Таданір — польський архітектор.
- Ігнатій Цегельський — церковний і громадський діяч, греко-католицький священник. Брат Лонгина Цегельського.
- Лонгин Цегельський — український громадсько-політичний діяч, дипломат, адвокат, журналіст, видавець.
- Роман Цегельський — фізик і педагог.
- Фіцнерівна-Морозова Марія Іванівна (1873—1920) — українська драматична акторка і співачка.
- Цікало Богдан Богданович (1990—2014) — український військовик, начальник радіостанції 2-го механізованого батальйону 24-ї Залізної імені князя Данила Галицького окремої механізованої бригади Сухопутних військ Збройних сил України. Кавалер ордена «За мужність» ІІІ ступня (14.03.2015; посмертно).
- Грачов Сергій Валерійович (1973—2014) — боєць 5-ї роти Добровольчого батальйону патрульної служби міліції особливого призначення «Дніпро-1». Активний учасник Революції Гідності. Загинув у бою з російськими бойовиками біля с. Піски (Ясинуватський район) під Донецьком.
Перебували
- Андрій Веретельник — український письменник, етнограф, перекладач. У 1890-х роках жив у місті.
- Ґаватович Якуб — український письменник вірменського походження, священник, педагог, культурно-освітній діяч. Здійснив поставку на ярмарку в Кам'янці-Струмиловій в 1619 р. першу українську інтермедію до польської драми «Tragedia, albo wizerunk śmierći przeswiętego Jana Chrzciciela, przesłańca bożego»
- Григорій Тютюнник — відомий український письменник, лауреат Державної премії імені Тараса Шевченка. Проживав і працював у 1948—1961 роках, тут написав відомий роман «Вир».
- отець Михаїл Цегельський — багаторічний парох міста, громадський діяч
- Роман Шухевич — український політичний і державний діяч, військовик. Проживав з 1914 року в Камінці-Струмиловій (тепер місто Кам'янка-Бузька), тут закінчив початкову школу.
- Михайло Шахнович — український галицький громадський діяч, адвокат. Під час Другої світової війни — голова Окружного Допомогового Комітету в Кам'янці-Струмиловій.
- Швагуляк Василь Іванович (1 грудня 1930, Дідилів — 6 січня 2014, Кам'янка-Бузька) — український господарник, директор Красноїльського ДОКу, директор Сторожинецького лісокомбінату, директор Кам'янка-Бузького лісопаркетного комбінату. Створив музей. Похований у Дідилові.
Кам'янські старости
- Ян Кола — староста тлумацький
- — староста ковельський
Померли
- Євген Мандичевський — український письменник, педагог.
Галерея
- Центр творчості дітей та юнацтва
- Меморіал на військовому цвинтарі
- Пам'ятник Тарасові Шевченку
Див. також
Примітки
- http://db.ukrcensus.gov.ua/PXWEB2007/ukr/publ_new1/2022/zb_Сhuselnist.pdf
- Słownik geograficzny Królestwa Polskiego i innych krajów słowiańskich. Т. III. с. 782—783.
- Дідушицький, Маврицій (1865). Kronika domowa Dzieduszyckich. с. 38.
- Akta grodzkie i ziemskie z czasów Rzeczypospolitej Polskiej : z archiwum tak zwanego bernardyńskiego we Lwowie. Т. 7 [Dyplomataryusz]. с. 105.
- Akta grodzkie i ziemskie z czasów Rzeczypospolitej Polskiej : z archiwum tak zwanego bernardyńskiego we Lwowie. Т. 14 [Najdawniejsze zapiski sądów lwowskich 1440-1456]. с. 38—39.
- Kamionka Strumiłowa // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1882. — Т. III. — S. 783. (пол.).— S. 783—784 (пол.)
- Zródla dziejowe. Tom XVIII. Polska XVI wieku pod względem geograficzno-statystycznym. Cz. I. Ziemie ruskie. Ruś Czerwona. s. 153 — Warszawa: Sklad główny u Gerberta I Wolfa, 1902. — 252 s. (пол.)
- Austro-hungarian-army.co.uk — Dragoner-Regimenter 1 — 15 as at February 1914 [ 5 січня 2019 у Wayback Machine.] (англ.)
- Common Army Cavalry Regiments as at July 1914 [ 5 квітня 2019 у Wayback Machine.] (англ.)
- Литвин М., Науменко К. Історія ЗУНР. — Львів: Інститут українознавства НАН України; видавнича фірма «Олір», 1995. — С. 37
- Rozporządzenie Ministra Spraw Wewnętrznych z dnia 14 października 1933 r. o zmianie granic miasta Kamionka Strumiłowa w powiecie kamioneckim, województwie tarnopolskiem [ 8 листопада 2016 у Wayback Machine.] (пол.)
- Національний склад міст України за переписом 2001 року — datatowel.in.ua
- Рідна мова населення міст України за переписом 2001 року — datatowel.in.ua
- С. Бобкова. Владика провінційного містечка [ 11 грудня 2017 у Wayback Machine.]
- Kołowie (01) [ 5 листопада 2013 у Wayback Machine.] (пол.)
- Leszczyńscy h. Wieniawa (03) [ 30 жовтня 2013 у Wayback Machine.] (пол.)
- Б. Головин, В. Фроленков. Мандичевський Евген Порфирович // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2005. — Т. 2 : К — О. — С. 456. — .
Джерела
- В. В. Головко. Кам'янка-Бузька [ 18 серпня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2007. — Т. 4 : Ка — Ком. — С. 67. — .
- О. В. Грицишин. Кам'янка-Бузька [ 18 серпня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. — К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2001–2023. — .
- Kamionka Strumiłowa // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1882. — Т. III. — S. 782. (пол.). — S. 782—788 (пол.)
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Кам'янка-Бузька |
- Офіційний сайт Кам'янка-Бузької міської Ради [ 15 грудня 2016 у Wayback Machine.]
- Інформаційний ресурс міста Кам'янка-Бузька [ 20 листопада 2021 у Wayback Machine.]
- Дерев'яна церква св. Миколи (1667)[недоступне посилання з липня 2019]
- ВРУ м Кам'янка-Бузька[недоступне посилання з квітня 2019]
- Kamyanka Buzka, Ukraine [ 17 лютого 2012 у Wayback Machine.] (англ.)
- Україна Інкогніта. Кам'янка-Бузька [ 11 жовтня 2013 у Wayback Machine.]
- http://www.castles.com.ua/kamiankabu.html [ 4 лютого 2010 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Ka m yanka Bu zka do 15 08 1944 roku Kam yanka Strumilivska abo Strumilova misto v Ukrayini administrativnij centr Kam yanki Buzkoyi miskoyi gromadi Lvivskogo rajonu Lvivskoyi oblasti Kam yanka Buzka Gerb Kam yanki Buzkoyi Prapor Kam yanki Buzkoyi Kam yanka Buzka ratusha Osnovni dani Krayina Ukrayina Oblast Lvivska oblast Rajon Lvivskij rajon Gromada Kam yanka Buzka miska gromada Kod KATOTTG UA46060190010052224 Zasnovane 1406 Persha zgadka 1411 Magdeburzke pravo 8 kvitnya 1509 Naselennya 10 397 01 01 2022 Plosha 8 63 km 1 Gustota naselennya 1265 5 osib km Poshtovi indeksi 80400 Telefonnij kod 380 3254 Koordinati 50 06 18 pn sh 24 20 16 sh d 50 10500 pn sh 24 33778 sh d 50 10500 24 33778 Koordinati 50 06 18 pn sh 24 20 16 sh d 50 10500 pn sh 24 33778 sh d 50 10500 24 33778 Visota nad rivnem morya 215 m Vodojma r Zahidnij Bug Kam yanka Nazva meshkanciv ka m yanko bu zhec ka m yanko bu zhanka ka m yanko bu zhci Vidstan Najblizhcha zaliznichna stanciya Kam yanka Buzka Do obl resp centru fizichna 41 km avtoshlyahami 41 2 km Do Kiyeva avtoshlyahami 509 km Miska vlada Adresa 80400 Lvivska obl Lvivskij r n m Kam yanka Buzka vul Shevchenka 2 Vebstorinka Kam yanka Buzka miska rada Miskij golova Omelyan Oleg Yaroslavovich Kam yanka Buzka u Vikishovishi Karta Kam yanka Buzka Kam yanka BuzkaGeografiyaMisto Kam yanka Buzka roztashovane za 41 km na pivnichnij shid vid Lvova nad richkami Zahidnij Bug ta Kam yanka EtimologiyaIsnuye dvi gipotezi yakimi doslidniki poyasnyuyut pohodzhennya nazvi Kam yanka Odni vivodyat cyu nazvu vid richki Kam yanki sho peretinaye misto na pivnochi inshi vid nevelikih bril kaminnya nanesenih zi Skandinaviyi u Lodovikovij period yake she mozhna znajti na dovkolishnih polyah Yurij Strumilo i DimoshinOriyentovno u 1430 h rokah XV stolittya starostoyu Kam yanki staye Yurij Strumilo shlyahtich yakij pohodiv z nevelichkogo poselennya Dimoshin Dinoshin Dmoshin Dmosin Dmosino u Mazoveckogo knyazivstva U vsih istorichnih dokumentah vin figuruye yak Yurij Yezhi Strumilo Stromilo Stronilo z Dimoshina Dimosina Dinosina abo yak Yurij Strumilo z Kam yanki Koli u XIX stolitti polski istoriki pochali vivchati istorichni dokumenti voni pripustili sho Dimoshin i Kam yanka ce odne j te zh same poselennya Takomu pripushennyu spriyav toj fakt sho vishogrodskij Dimoshin shez z licya zemli she des u XVII stolitti Osoblivogo poshirennya cya gipoteza nabula pislya vihodu u svit naprikinci XIX stolittya Geografichnogo slovnika Korolivstva Polskogo i inshih slov yanskih krayiv Avtori cogo slovnika poklikayutsya na Hroniku Didushickih Mavriciya Didushickogo yakij u svoyu chergu cituye Akt konfederaciyi shlyahti Lvivskoyi zemli i Zhidachivskogo povitu z mistom Lvovom vid 13 grudnya 1464 roku Cej akt pochinayetsya slovamiYa Yurij Strumilo z Dimoshina pidkomorij Lvivskij lat Nos Georgius Strumilo de Dimoszyn succamerarius Leopoliensis z chogo avtori geografichnogo slovnika roblyat visnovok sho Dimoshin ce davnisha nazva Kam yanki Z yihnoyi legkoyi ruki cya absolyutno bezpidstavna gipoteza uvijshla u bilshist geografichnih dovidnikiv naukovih prac ta hudozhnih tekstiv pro Kam yanku IstoriyaArheologichni znahidki Arheologichni znahidki zasvidchuyut sho cyu miscevist zaselili lyudi she v epohu midi j bronzi III II tis do R X U skladi Korolivstva Polskogo ta Rechi Pospolitoyi Pershi dostovirni pismovi zgadki pro Kam yanku yaki znahodyatsya v aktah Lvivskogo grodskogo sudu datuyutsya 1441 rokom Zokrema u XIV tomi Aktiv grodskih i zemskih znahodimo zapisi 304 317 pro spilnij pozov Yuriya Strumila Georgii Stromilo Kam yaneckogo starosti tenutarii in Camyonka razom z troma kmetami Mihalkom Michalko Syemonom Syemyon i Sidorom Sydor z korolivskih lyudej Batyatich Bathathicze do lvivskogo pidkomoriya Volchka z Kolodenec Wolczhkonem de Klodzyenyecz Do bilsh rannih pismovih svidchen mozhna vidnesti napis na ostannomu arkushi Kam yaneckogo Yevangeliya pro te sho ce Yevangeliye tetr perepisano u 1411 roci v bogospasayemim misti Kamenci Stromilovi mnogogrishnem i nedostojnom Timoteyem Pavlovichem prote kopiya Kam yaneckogo Yevangeliya yaka dijshla do nashih dniv pohodit z seredini XVI stolittya i mi ne mozhemo znati na skilki pisec yakij jogo perepisuvav zberig originalnij tekst adzhe u 1411 roci Kam yanka niyak ne mogla nazivatisya Kamenka Stromilova oskilki Yurij Strumilo buv na toj chas she nadto yunim i ne mig she buti starostoyu Kam yanki Z seredini XV stolittya pochalo nazivatis Kam yanka Strumilova za prizvishem vlasnika lvivskogo pidkomoriya Yuriya Strumila U 1471 roci misto otrimalo magdeburzke pravo Yurij Strumilo yak vlasnik mista funduvav ta nadav zasobi dlya rimo katolickoyi parafiyi mista Naprikinci XV stolittya Kam yanka Strumilova bula centrom torgivli ta remesla Cherez misto prolyagali torgovelni shlyahi z Kiyeva do Polshi ta z Volini na Lviv Dvichi na rik tut provodili yarmarki shotizhnya vidbuvalisya torgi 1578 roku misto oderzhalo pravo skladu dlya drogobickoyi soli U misti diyali cehi kushniriv kovaliv shevciv gonchariv slyusariv mechnikiv Tut bulo 400 budinkiv Tatarski napadi naprikinci XV na pochatku XVI stolittya znishili misto vono vtratilo davni privileyi ale 8 kvitnya 1509 roku korol Polshi Sigizmund I Starij nanovo pidtverdzhuye miski prava Kam yanki U podatkovomu reyestri 1515 roku v misti dokumentuyutsya 2 popi otzhe uzhe todi buli 2 cerkvi i miskij mlin U XVI XVII stolittyah z Kam yanechchini vivozili za kordon voliv Viviz hudobi odna iz najpributkovishih galuzej polskoyi shlyahti Selyani Kam yanko Strumilivskogo starostva 1636 roku vidmovilis vidbuvati panshinu Osoblivo zh gostra borotba proti socialnogo i nacionalnogo gnitu rozgortalasya pid Hmelnichchini 1648 1657 rokiv Todi misto bulo zrujnovane naselennya pograbovane U XVIII stolitti misto postupovo vidrodilosya i zalishilosya centrom remisnichogo virobnictva Tut pracyuvali kushnirskij shevskij tkackij kovalsko slyusarnij bondarskij goncharnij stolyarno tokarskij ta livarno mechnickij cehi a takozh ceh ribalok U 1880 roci naselennya Kam yanki Strumilovoyi stanovilo 6107 osib U misti diyali cegelnij zavod vinokurnya parovij mlin lisopilnij zavod na yakomu vigotovlyali parket smolu terpentin i derevne vugillya U 1900 roci yevrejske naselennya Kam yanki Strumilovoyi stanovilo 3549 osib U skladi imperij Gabsburgiv Z 1854 roku Kam yanka Strumilova stala administrativnim centrom odnojmennogo povitu U 1892 roci paroh i dekan mista otec Mihajlo Cegelskij vistupiv iniciatorom stvorennya filiyi ukrayinskogo tovaristva Prosvita u Kam yanci Strumilovij Za avstrijskih chasiv Kam yanka Strumilova mala zaliznichnu stanciyu povitovij uryad misku upravu sud poshtu telegraf podatkovij uryad pozichkovi kasi apteku i dva parafiyalni uryadi greko katolickij i rimo katolickij Do pochatku Pershoyi svitovoyi vijni u misti dislokuvavsya 2 j divizion 9 go polku draguniv avstro ugorskoyi armiyi yakij viriznyavsya najbilshim vidsotkom ukrayinciv sered reshti dragunskih polkiv Zahidnoukrayinska Narodna Respublika Ukrayinskij Gromadskij komitet otec Mihayil Cegelskij Roman Petrushevich molodshij brat Prezidenta ZUNR I Vertiporoh ta inshi rozzbroyili voyakiv starshinskoyi shkoli u misti Pid kerivnictvom starshin Yu Sheparovicha V Nazarevicha O Kosarevicha 70 kursantiv ukrayinciv ta blizko 300 selyan robitnikiv gimnazistiv vzyali vladu v poviti Ukrayinci Kam yanki Strumilovoyi radisno vitali progoloshennya Zahidno Ukrayinskoyi Narodnoyi Respubliki Perebravshi vladu v misti ukrayinci priznachali na najvazhlivishi posti svoyih lyudej Povitovim komisarom stav suddya Roman Petrushevich U berezni 1919 roku u misti pochala vihoditi gazeta Kozackij golos organ Nachalnoyi komandi UGA Bulo vidkrito ukrayinsku shkolu yaka mistilasya u ratushi diyav teatralnij gurtok zasnovani hor filiya tovaristva Ukrayinska Besida Misto malo svij chasopis Kaminecki Visti 14 zhovtnya 1933 roku rozporyadzhennyam ministra vnutrishnih sprav misto zbilshene za rahunok sil Krivulyanka ta Pidzamche Kam yanko Strumilivskogo povitu ta vklyuchennya yih do miskoyi gmini Kam yanka Strumilova Ukrayinske nacionalne vidrodzhennya kincya XIX pershoyi polovini XX stolittya ohopilo usi sferi duhovnogo ta gospodarskogo zhittya Kam yanechchini ale podiyi veresnya 1939 roku perekreslili usi spodivannya ukrayinciv na krashe samostijne zhittya Tragediya Ukrayini 1940 h rokiv pridushennya nacionalnih pragnen ukrayinciv u podalshi desyatirichchya z usiyeyu povnotoyu poznachilisya na zhitti Kam yanechchini Prote nezvazhayuchi na vazhki chasi Pidradyanskoyi Ukrayini u comu regioni rozvivalosya silske gospodarstvo ta promislovist osvita i kultura Pam yatki arhitekturi ta prirodiKam yansko Buzka ratusha vul Tarasa Shevchenka 2 Kostel Uspinnya Bogorodici neogotichnij hram pobudovanij za proektom Teodora Talovskogo vul Ivana Pavla II Cerkva svyatogo Mikolaya derev yana cerkva zvedena u 1667 roci iz dzviniceyu 1762 roku vul Nezalezhnosti 87 Cerkva Rizdva Bogorodici 1878 1882 fundator o Mihayil Mihajlo Cegelskij vul Ivana Franka 10 Parafiyalna cerkva Preobrazhennya Gospodnogo v Kam yanci Buzkij starannyam parafiyan zbudovana 7 lipnya 1996 r 19 serpnya 2005 r vul Yaroslava Mudrogo 1 A Chornij park park imeni Stepana Banderi Kostel Uspinnya Bogorodici Zrujnovana sinagoga Cerkva Svyatogo Mikolaya Cerkva Rizdva Presvyatoyi Bogorodici Cerkva Preobrazhennya GospodnogoNaselennyaChiselnist U 1880 roci u misti meshkalo 6107 osib z nih 2820 yudeyi 1641 greko katoliki 1590 rimo katoliki Dinamika zmini chiselnosti naselennya zgidno z rezultatami perepisiv naselennya podana u tablici nizhche 1959 1970 1979 1989 2001 7950 8539 10353 11266 11510 Nacionalnij sklad Rozpodil naselennya za nacionalnistyu za danimi perepisu 2001 roku Nacionalnist Vidsotok ukrayinci 95 49 rosiyani 3 29 polyaki 0 52 bilorusi 0 34 inshi ne vkazali 0 36 Mova Rozpodil naselennya za ridnoyu movoyu za danimi perepisu 2001 roku Mova Chiselnist osib Vidsotok Ukrayinska 11 084 96 30 Rosijska 375 3 26 Polska 20 0 17 Biloruska 16 0 14 Virmenska 7 0 06 Rumunska 2 0 02 Bolgarska 1 0 01 Inshi Ne vkazali 5 0 04 Razom 11 510 100 OsvitaU Kam yanci Buzkij diye 5 doshkilnih navchalnih zakladi tri shkoli profesijno tehnichne uchilishe Seredni zagalnoosvitni shkoli mista Zagalnoosvitnya shkola I III stupeniv 1 imeni Ivana Franka rokom zasnuvannya vvazhayut 1873 rik koli bula zbudovana dvoklasna pochatkova shkola Zagalnoosvitnya shkola I III stupeniv 2 imeni Grigoriya Tyutyunnika Zagalnoosvitnya shkola I III stupeniv 3 zasnovana u 1945 roci z 1952 roku otrimala status serednoyi Za radyanskih chasiv mova vikladannya rosijska Yedinim u misti zakladom profesijno tehnichnoyi osviti ye Vishe profesijne uchilishe 71 Bulo zasnovane u 1951 roci yak shkola mehanizaciyi silskogo gospodarstva Z 1973 roku uchilishe vvijshlo do sistemi profesijno tehnichnoyi osviti Provodit pidgotovku kvalifikovanih robitnikiv i molodshih specialistiv dlya takih galuzej ekonomiki transport budivnictvo torgivlya ta gromadske harchuvannya silske gospodarstvo Uchnivskij kontingent uchilisha 567 uchniv TeatrKamyanku Buzku chasto nazivayut batkivshinoyu ukrayinskogo teatru V 1619 roci Yakubom Gavatovichem na miskomu rinku buli postavleni pershi v istoriyi intermediyi ukrayinskoyu movoyu Prodav kota u mishku ta Najkrashij son Yakub Gavatovich na toj chas uchitelyuvav u Kam yanci Strumilovij Takozh tut 1914 roku bula vpershe postavlena drama Ivana Franka Ukradene shastya TransportCherez Kam yanku Buzku prohodit avtomobilnij shlyah nacionalnogo znachennya N17 Lviv Radehiv Luck avtoshlyah teritorialnogo znachennya T 1425 Misto maye zruchne rozmishennya shodo zaliznichnih shlyahiv U susidnomu seli Sapizhanka zaliznichna liniya rozgaluzhuyetsya na dvi gilki sho pryamuyut v bik Chervonograda Volodimira Kovelya i Radehova Lucka Obidvi ci liniyi prohodyat cherez Kam yanku Buzku i v misti ye dvi zaliznichni stanciyi Kam yanka Buzka na liniyi do Lucka i Batyatichi nazvana na chest susidnogo sela prote roztashovana na okolici Kam yanki Buzkoyi na liniyi do Kovelya Vidomi osobiNarodilisya Budinok de zhiv Grigorij Tyutyunnik Karl Ario avstrijskij ta ukrayinskij vijskovij diyach poruchnik nachalnik shtabu 14 yi brigadi UGA Voznyuk Sergij Vitalijovich 1961 2016 molodshij serzhant Zbrojnih sil Ukrayini uchasnik rosijsko ukrayinskoyi vijni Stefan Grabinskij ukrayinskij ta polskij pismennik fantast Roman Kravchuk chlen provodu OUN b chlen UGVR Stanislav Lempickij polskij vchenij pismennik istorik literaturi Osadchuk Yurij Viktorovich 1989 2022 starshij soldat Zbrojnih sil Ukrayini uchasnik rosijsko ukrayinskoyi vijni Pankiv Volodimir Mihajlovich 1896 1980 ukrayinskij radyanskij mistectvoznavec Stefaniya Skvarchinska 1902 1988 polskij teoretik ta istorik literaturi Friderik Tadanir polskij arhitektor Ignatij Cegelskij cerkovnij i gromadskij diyach greko katolickij svyashennik Brat Longina Cegelskogo Longin Cegelskij ukrayinskij gromadsko politichnij diyach diplomat advokat zhurnalist vidavec Roman Cegelskij fizik i pedagog Ficnerivna Morozova Mariya Ivanivna 1873 1920 ukrayinska dramatichna aktorka i spivachka Cikalo Bogdan Bogdanovich 1990 2014 ukrayinskij vijskovik nachalnik radiostanciyi 2 go mehanizovanogo bataljonu 24 yi Zaliznoyi imeni knyazya Danila Galickogo okremoyi mehanizovanoyi brigadi Suhoputnih vijsk Zbrojnih sil Ukrayini Kavaler ordena Za muzhnist III stupnya 14 03 2015 posmertno Grachov Sergij Valerijovich 1973 2014 boyec 5 yi roti Dobrovolchogo bataljonu patrulnoyi sluzhbi miliciyi osoblivogo priznachennya Dnipro 1 Aktivnij uchasnik Revolyuciyi Gidnosti Zaginuv u boyu z rosijskimi bojovikami bilya s Piski Yasinuvatskij rajon pid Doneckom Perebuvali Andrij Veretelnik ukrayinskij pismennik etnograf perekladach U 1890 h rokah zhiv u misti Gavatovich Yakub ukrayinskij pismennik virmenskogo pohodzhennya svyashennik pedagog kulturno osvitnij diyach Zdijsniv postavku na yarmarku v Kam yanci Strumilovij v 1619 r pershu ukrayinsku intermediyu do polskoyi drami Tragedia albo wizerunk smierci przeswietego Jana Chrzciciela przeslanca bozego Grigorij Tyutyunnik vidomij ukrayinskij pismennik laureat Derzhavnoyi premiyi imeni Tarasa Shevchenka Prozhivav i pracyuvav u 1948 1961 rokah tut napisav vidomij roman Vir otec Mihayil Cegelskij bagatorichnij paroh mista gromadskij diyach Roman Shuhevich ukrayinskij politichnij i derzhavnij diyach vijskovik Prozhivav z 1914 roku v Kaminci Strumilovij teper misto Kam yanka Buzka tut zakinchiv pochatkovu shkolu Mihajlo Shahnovich ukrayinskij galickij gromadskij diyach advokat Pid chas Drugoyi svitovoyi vijni golova Okruzhnogo Dopomogovogo Komitetu v Kam yanci Strumilovij Shvagulyak Vasil Ivanovich 1 grudnya 1930 Didiliv 6 sichnya 2014 Kam yanka Buzka ukrayinskij gospodarnik direktor Krasnoyilskogo DOKu direktor Storozhineckogo lisokombinatu direktor Kam yanka Buzkogo lisoparketnogo kombinatu Stvoriv muzej Pohovanij u Didilovi Kam yanski starosti Yan Kola starosta tlumackij starosta kovelskij Div takozh Kategoriya Kam yanski starosti Pomerli Yevgen Mandichevskij ukrayinskij pismennik pedagog GalereyaCentr tvorchosti ditej ta yunactva Memorial na vijskovomu cvintari Pam yatnik Tarasovi ShevchenkuDiv takozhKrivulyanka Pidzamche Kam yanka Buzka Primitkihttp db ukrcensus gov ua PXWEB2007 ukr publ new1 2022 zb Shuselnist pdf Slownik geograficzny Krolestwa Polskiego i innych krajow slowianskich T III s 782 783 Didushickij Mavricij 1865 Kronika domowa Dzieduszyckich s 38 Akta grodzkie i ziemskie z czasow Rzeczypospolitej Polskiej z archiwum tak zwanego bernardynskiego we Lwowie T 7 Dyplomataryusz s 105 Akta grodzkie i ziemskie z czasow Rzeczypospolitej Polskiej z archiwum tak zwanego bernardynskiego we Lwowie T 14 Najdawniejsze zapiski sadow lwowskich 1440 1456 s 38 39 Kamionka Strumilowa Slownik geograficzny Krolestwa Polskiego Warszawa Druk Wieku 1882 T III S 783 pol S 783 784 pol Zrodla dziejowe Tom XVIII Polska XVI wieku pod wzgledem geograficzno statystycznym Cz I Ziemie ruskie Rus Czerwona s 153 Warszawa Sklad glowny u Gerberta I Wolfa 1902 252 s pol Austro hungarian army co uk Dragoner Regimenter 1 15 as at February 1914 5 sichnya 2019 u Wayback Machine angl Common Army Cavalry Regiments as at July 1914 5 kvitnya 2019 u Wayback Machine angl Litvin M Naumenko K Istoriya ZUNR Lviv Institut ukrayinoznavstva NAN Ukrayini vidavnicha firma Olir 1995 S 37 Rozporzadzenie Ministra Spraw Wewnetrznych z dnia 14 pazdziernika 1933 r o zmianie granic miasta Kamionka Strumilowa w powiecie kamioneckim wojewodztwie tarnopolskiem 8 listopada 2016 u Wayback Machine pol Nacionalnij sklad mist Ukrayini za perepisom 2001 roku datatowel in ua Ridna mova naselennya mist Ukrayini za perepisom 2001 roku datatowel in ua Ridni movi v ob yednanih teritorialnih gromadah Ukrayini Ukrayinskij centr suspilnih danih S Bobkova Vladika provincijnogo mistechka 11 grudnya 2017 u Wayback Machine Kolowie 01 5 listopada 2013 u Wayback Machine pol Leszczynscy h Wieniawa 03 30 zhovtnya 2013 u Wayback Machine pol B Golovin V Frolenkov Mandichevskij Evgen Porfirovich Ternopilskij enciklopedichnij slovnik u 4 t redkol G Yavorskij ta in Ternopil Vidavnicho poligrafichnij kombinat Zbruch 2005 T 2 K O S 456 ISBN 966 528 199 2 DzherelaV V Golovko Kam yanka Buzka 18 serpnya 2016 u Wayback Machine Enciklopediya istoriyi Ukrayini u 10 t redkol V A Smolij golova ta in Institut istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini K Naukova dumka 2007 T 4 Ka Kom S 67 ISBN 978 966 00 0692 8 O V Gricishin Kam yanka Buzka 18 serpnya 2016 u Wayback Machine Enciklopediya suchasnoyi Ukrayini red kol I M Dzyuba ta in NAN Ukrayini NTSh K Institut enciklopedichnih doslidzhen NAN Ukrayini 2001 2023 ISBN 966 02 2074 X Kamionka Strumilowa Slownik geograficzny Krolestwa Polskiego Warszawa Druk Wieku 1882 T III S 782 pol S 782 788 pol PosilannyaPortal Galichina Vikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Kam yanka Buzka Oficijnij sajt Kam yanka Buzkoyi miskoyi Radi 15 grudnya 2016 u Wayback Machine Informacijnij resurs mista Kam yanka Buzka 20 listopada 2021 u Wayback Machine Derev yana cerkva sv Mikoli 1667 nedostupne posilannya z lipnya 2019 VRU m Kam yanka Buzka nedostupne posilannya z kvitnya 2019 Kamyanka Buzka Ukraine 17 lyutogo 2012 u Wayback Machine angl Ukrayina Inkognita Kam yanka Buzka 11 zhovtnya 2013 u Wayback Machine http www castles com ua kamiankabu html 4 lyutogo 2010 u Wayback Machine