Ця стаття є кандидатом на вилучення. Ознайомитися та долучитися до обговорення цієї номінації можна на сторінці . Доки воно триває, Ви можете працювати над покращенням цієї статті, але не прибирайте це повідомлення. Для отримання додаткової інформації про підстави вилучення див. .
: вилучити · залишити · редагувати |
Дністров'я́ни, наддністряни, також галича́ни — етнографічна група українців, населення Наддністрянщини, носії наддністрянського говору. Основним заняттям віддавна було землеробство та тваринництво, великий вплив на уклад життя мали численні міста та містечка.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemMxTHlWRU1DVTVSQ1ZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDTkNWRU1DVkNOQ1ZFTUNWQ1JDVkVNU1U1TmlWRU1TVTRNU1ZFTVNVNE1pVkVNU1U0TUNWRU1TVTRSaVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDT0Y4bFJERWxPRE5mSlVRd0pVSkVKVVF3SlVJd0pVUXhKVGcySlVReEpUazJKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpFSlVRd0pVSXdKVVF3SlVKQ0pVUXhKVGhESlVRd0pVSkVKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpESlVReEpUZ3pYeVZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDTVNWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNSQ1ZFTVNVNU5pNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RKVVF3SlRsRUpVUXdKVUl3SlVRd0pVSTBKVVF3SlVJMEpVUXdKVUpFSlVReEpUazJKVVF4SlRneEpVUXhKVGd5SlVReEpUZ3dKVVF4SlRoR0pVUXdKVUpFSlVRd0pVSTRYeVZFTVNVNE0xOGxSREFsUWtRbFJEQWxRakFsUkRFbE9EWWxSREVsT1RZbFJEQWxRa1VsUkRBbFFrUWxSREFsUWpBbFJEQWxRa0lsUkRFbE9FTWxSREFsUWtRbFJEQWxRa1VsUkRBbFFrTWxSREVsT0ROZkpVUXdKVUl5SlVRd0pVSXhKVVF4SlRnd0pVUXdKVUl3SlVRd0pVSkVKVVF3SlVKRUpVUXhKVGsyTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Дослідження
Дністров'ян як окрему етногрупу виокремили ще в 19 ст. Так, наприклад, Р. Заклинський писав: «Русинів, що сидять в горах низького Бескида, називають Лемками, других, що живуть в горах від ріки Ослава, аж по жерела Лімниці, називають Бойками, а тих, що живуть в Чорногорі по стороні галицькій, буковинській і угорській, називають Гуцулами. Крім того, маємо ще жителів рівного поля і тут одних називають Подоляне, інших Ополяне, Ністровяне, Долішняне, Сотаки, жителів лісових названо Полісюки, тих що живуть між Дністром і горами названо Підгорянами»
Територія
Територія компактного проживання дністров'ян значною мірою накладається на історичну територію Східної Галичини. Її межа, як і наддністрянських говірок, проходить приблизно по лінії міст: Хирів — Болехів — Долина — Перегінське — Тлумач — Заліщики — Скала-Подільська — Підволочиськ — Збараж — Золочів — Рава-Руська — Яворів — Мостиська — Хирів. На заході галичани (наддністряни) межують із батюками (носіями надсянських говорів), бойками, гуцулами, покутянами й буковинцями на півдні, подолянами на сході й волинянами на півночі.
Українські діалектологи наголошують на тому, що говори дністров'ян дуже вплинули на сусідні діалекти. Так, зокрема Михайло Лесів зазначає, «наддністрянські говірки, які інколи називалися опільськими, становлять головний, центральний масив південно-західного діалекту української мови». Наддністрянський говір ліг в основу південно-західного (так званого «галицького») варіанта української літературної мови, його риси широко відбиті у мові художньої літератури, фольклору.
Походження
На початках формування слов'ян, на території сучасного розселення дністров'ян проживали славени (склавини)[]. Пізніше на території північного Прикарпаття в часи раннього Середньовіччя проживали (за згадками у писемних джерелах) хорвати. Це плем'я займало територію від Західного Бугу та верхів'їв Пруту й Серету на сході до річки Ниси й верхів'їв Лаби на заході. З часу заснування перших слов'янських держав, територія проживання білих хорватів, стала основою формування Галицького князівства, частково був під протекторатом Великої Моравії, Угорщини, Русі.
Особливості говору
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk0wTDA1aFpHUnVhWE4wY2k1d2JtY3ZNakkxY0hndFRtRmtaRzVwYzNSeUxuQnVadz09LnBuZw==.png)
Говірки дністров'ян характеризує в фонетиці:
1) перехід ’а в ’е/йе (без наголосу ’и/ ’і/ йи/ йі: пйіта́ ‘п’ята’); 2) подекуди вимова групи аў як оў (про́ўда); 3) спорадично обнижена вимова групи ’ір як ’up (с’и́рка ‘сірник’); 4) дорсальна вимова т’, д’ як к’, ґ’ (к’ішк’и́й ‘тяжкий’); 5) пом’якшена вимова к, ґ, х перед е, и (так’е́); 6) перехід л в ў після голосного в кінці складу (го́ўка ‘голка’); 7) брак подвоєння приголосних в іменниках типу віс’іл’и́ ‘весілля’; 8) заник -й після і в давальному однини займенників і прикметників (ті до́брі па́ни ‘тій добрій пані’);
у морфології:
9) закінчення -’ох, -’ом, -’има в м’якій відміні іменників (в ко́н’ох, ду́шох, пол’о́х, пол’и́ма, ко́н’ом~н’ім, пол’о́м~л’и́м; 10) збереження називного-знахідного відмінка двоїни в іменниках жін. і сер. роду (дві руц’і́, сил’і́); 11) втрата м’якого типу прикметників (си́ний, тре́тий, але пі́ўтрик’і ‘півтретя’); 12) енклітичні форми особового займенника (не лише: ми, мі, ти, к’і, си, с’і, але й: го ‘його’, му ‘йому’, йі ‘їй, її’); 13) дієслівні форми: мо(х)чи́, пичи́, ‘могти, пекти’, хо́ди ‘ходить’, вари́т ‘варить’, бире́с’і ‘береться’, хо́дим ‘ходимо’, хо́ґ’іт ‘ходять’, вару́т — -рйи́т ‘варять’, дас’ ‘даси, дасть’, йіч, йі́джмо ‘їж, їжмо’, писо́ўім, -іс, -са́лам, -ас, писо́ўбим, -ис... ‘писав, писав би’ з закінченнями, що, як і частка ся, можуть у реченні стояти окремо від дієслова; 14) особливості наголосу (у дієслів лише кореневий і накінцевий наголос: пи́шу, -иш/ вару́, -ри́ш) й лексики (полонізми, германізми).
Наддністрянські говірки виникли з поширювання покутсько-буковинських та надсянських фонетичних процесів на західний масив подільських говірок (14 — 16 ст.). Як мовне запліччя львівського культурного осередку наддністрянські говірки помітно впливали на (галицький варіант української літературної мови).
Народний одяг
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk13THlWRU1DVTVRaVZFTVNVNFF5VkVNQ1ZDTWlWRU1TVTVOaVZFTUNWQ01pVkVNU1U0TVNWRU1TVTRReVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNPVjhsUkRBbFFrWWxSREFsUWtVbFJEQWxRaklsUkRFbE9UWWxSREVsT0RJdVh5VkVNQ1U1UXlWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ1FpVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNOQ1ZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDT1Y4bFJERWxPRGNsUkRBbFFrVWxSREFsUWtJbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqSWxSREVsT1RZbFJEQWxRa0V1YW5Cbkx6SXhNM0I0TFNWRU1DVTVRaVZFTVNVNFF5VkVNQ1ZDTWlWRU1TVTVOaVZFTUNWQ01pVkVNU1U0TVNWRU1TVTRReVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNPVjhsUkRBbFFrWWxSREFsUWtVbFJEQWxRaklsUkRFbE9UWWxSREVsT0RJdVh5VkVNQ1U1UXlWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ1FpVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNOQ1ZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDT1Y4bFJERWxPRGNsUkRBbFFrVWxSREFsUWtJbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqSWxSREVsT1RZbFJEQWxRa0V1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek5tTHlWRU1DVTVRaVZFTVNVNFF5VkVNQ1ZDTWlWRU1TVTVOaVZFTUNWQ01pVkVNU1U0TVNWRU1TVTRReVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNPVjhsUkRBbFFrWWxSREFsUWtVbFJEQWxRaklsUkRFbE9UWWxSREVsT0RJdVh5VkVNQ1U1TXlWRU1DVkNSU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNOQ1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUVY4eE9ETTFMbXB3Wnk4eU1UVndlQzBsUkRBbE9VSWxSREVsT0VNbFJEQWxRaklsUkRFbE9UWWxSREFsUWpJbFJERWxPREVsUkRFbE9FTWxSREFsUWtFbFJEQWxRamdsUkRBbFFqbGZKVVF3SlVKR0pVUXdKVUpGSlVRd0pVSXlKVVF4SlRrMkpVUXhKVGd5TGw4bFJEQWxPVE1sUkRBbFFrVWxSREVsT0RBbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqUWxSREFsUWtVbFJEQWxRa0ZmTVRnek5TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJsTHlWRU1DVTVRaVZFTVNVNFF5VkVNQ1ZDTWlWRU1TVTVOaVZFTUNWQ01pVkVNU1U0TVNWRU1TVTRReVZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNPVjhsUkRBbFFrWWxSREFsUWtVbFJEQWxRaklsUkRFbE9UWWxSREVsT0RJdVh5VkVNQ1U1UVNWRU1TVTRNeVZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNNaVZFTUNWQ09DVkVNU1U0TnlWRU1TVTVOaTVxY0djdk1qRTRjSGd0SlVRd0pUbENKVVF4SlRoREpVUXdKVUl5SlVReEpUazJKVVF3SlVJeUpVUXhKVGd4SlVReEpUaERKVVF3SlVKQkpVUXdKVUk0SlVRd0pVSTVYeVZFTUNWQ1JpVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNNaVZFTVNVNU5pVkVNU1U0TWk1ZkpVUXdKVGxCSlVReEpUZ3pKVVF4SlRnd0pVUXdKVUpGSlVRd0pVSXlKVVF3SlVJNEpVUXhKVGczSlVReEpUazJMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Дністров'янський стрій найбільш яскраво виявляється в трьох локальних варіантах — північно-західному (Яворівщина на кордоні з Волинню та Польщею), центральному (Городоччина і Миколаївщина, які межують з Опіллям) та східному (Золочівщина на пограниччі з Західним Поділлям).
Сорочки
Яворівські сорочки
Уставкові яворівські жіночі сорочки вишиванки виділялися яскравою поліхромною вишивкою рослинної орнаментики, якою оздоблювали уставки, манжети та відкладний комір. Декоративне оздоблення яворівських сорочок формували виконаними червоною заполоччю пишними квітково-рослинними мотивами, які доповнювали делікатним вкрапленням вишитих синіми, чорними та жовтими нитками маленьких листочків та контрастно виділених серцевин квітів або лише їх контурних підводок. У вишивці яворівських сорочок поєднувалась гладь і стебелева техніки. Цей принцип поєднання двох технік при виконанні вишивки отримав назву "яворівка", або "бавничкова вишивка".
Городоцькі сорочки
Декоративне оздоблення городоцьких жіночих сорочок вишиванок виділялося у порівнянні з яворівськими використанням орнаментики, яка складалася не з крупних пишних окремих квіток, а зі значно дрібніших геометричних елементів (квадратиків, ромбиків, "колещат", "промінчиків", "стовпчиків", "зигзагів", "кривульок", "вусиків", рисочок), вишитих гладдю, з яких формували хрестоподібні та гілкоподібні орнаментальні композиції, що ними декорували уставки, передні кути виложистих комірів та манжети.
На Городоччині у вишивці жіночих сорочок вишиванок вживали складну техніку вишивання — т. зв. городоцький шов. Своєрідність цієї техніки полягала в поєднанні гладєвих швів з обметуванними петельчатими. Городоцьким швом вишивали на уставці та манжетах горизонтальні ряди, які формували із широкого щільно укладеного зигзагоподібного орнаменту. Колір зигзагоподібних рядів міг бути монохромним червоним або біхромним — порядово змінюючи червоний одного ряду на білий другого. Колір основної вишивки делікатно доповнювали пунктирними лініями, виконаними чорними або синіми нитками. Своєрідно городоцьким був і прийом "петельчастого" викінчення краю окремих складових жіночої української сорочки вишиванки — виложистого коміру та манжетів — у вигляді широких повітряних петель, обметаних кольоровою заполоччю.
Миколаївські сорочки
Миколаївські жіночі сорочки вишиванки виділялися своєрідним прийомом розташування орнаментальної смуги по низу рукава на невеликій відстані від манжету. Крім того, оздоблення поликів та рукавів цих сорочок поліхромною заполоччю виконували з перевагою чорного кольору та хрестикової техніки вишивки у поєднанні зі стебнівкою. Таким чином, для галицьких жіночих сорочок як безуставкового типу ("пліч", "плічат", "плічків"), так і уставкового ("кошуль", "кошулейок"), показовою була вишивка плечової частини рукавів ("вуставок") та манжетів ("бух", "зарукавець", "зарукавників") і відсутність вишивки попереду на грудях, оскільки перед сорочки вишиті прикривався безрукавкою. Уживаним був також прийом вишивання по зморщеній приполиковій частині рукавів сорочки — бриж. Вишивку "жалібної" сорочки, яку вдягали жінки — родички небіжчика чи небіжчиці, виконували переважно синіми, фіолетовими або чорними нитками.
Вишита сорочка з доморобного полотна мала назву "рисована", а з фабричного — "картанова".
Чоловіки носили лляну сорочку вишиванку "підоплічку" випущеною поверх полотняних білих штанів.
Вишивка Тернопільщини
На Тернопільщині вишивка побутує здавна, про що свідчать археологічні знахідки. Від кінця 12 ст. вишивали складні орнаментальні та сюжетні зображення технікою «вприкріп»: золоті нитки накладали одна біля одної на тканину й прикріплювали до неї дрібними шовковими стібками. Із найдавніших вишивок добре збереглися церковні речі («воздушки», плащаниці, антимінси) 16-18 ст.; серед пам'яток 18 ст. — речі домашнього вжитку: одяг, рушники, скатерки.
У 19 ст. в різних районах краю вишивка набула характерних особливостей. У Тернопільському районі мережки виконували натертими воском небіленими нитками.
У вишивці Бучацького району мотиви подавали великим планом і чітко. Лінії ромбоподібних узорів із гострими зубчастими вершками виконували низинкою. У деяких селах вишивали спеціальним стібком із дрібних круглих цяток, ніби з ґудзичків, які розташовували круглими розетками і півкруглими зубцями у тридільні мотиви. Ці так звані «кручені» узори, вишиті чорними або червоними нитками з додатком жовтого і зеленого кольорів, — особливість Бучаччини. Використовувалися шви: «гребінчастий», «перекладовий», «ретязь», «поверхниця», «обметування» та ін.
У Монастириському районі в композиції вишивки вводять геометричні фігури, а також 4-пелюсткові розетки, хрестики, зубці, косі й хвилясті лінії, що вишивають чорними, червоними, оранжевими, жовтими і зеленими нитками низинкою, гладдю та крученням.
Характерними елементами узорів Бережанщини є так звані «долоньки», а Борщівщини — «завитки», «баранячі роги», «ромбики», «есовидні знаки». Вишиванки із Борщівського району виділяються густими, без пробілів тканини, узорами, що вишиті поверхневими стібками (кучерявим швом, об'ємною гладдю) вовняними нитками, виділяються чорно-вишневим фоном.
Вишивка білими нитками гладдю, вирізуванням, набируванням із використанням різних видів мережок (одинарні та подвійні стовпчики, шеляжок, гречечка та ін.) розвивалися не лише у північних, а й у південних районах (зберігаються в Гусятинському районному і Тернопільському обласному краєзнавчих музеях).
Соковита поліхромія (багатобарвність) увійшла в місцеву вишивку на початку 20 ст. Нині для вишивання використовують шовк, крепдешин, капрон, сукно; нитки — муліне, ірис, шовк. Вишивкою оздоблюють одяг і предмети домаш. вжитку, святковий та сценічний одяг у майстернях райцентрів, Тернополя, в цеху машинної вишивки у Микулинцях.
Жіночий поясний одяг
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMems0THlWRU1DVkJNaVZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDUmlWRU1TVTRRbDhsUkRBbE9UTWxSREFsUWpBbFJEQWxRa0lsUkRBbFFqZ2xSREVsT0RjbFJEQWxRamdsUkRBbFFrUWxSREVsT0VKZk1ESXVhbkJuTHpNd01IQjRMU1ZFTUNWQk1pVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNSaVZFTVNVNFFsOGxSREFsT1RNbFJEQWxRakFsUkRBbFFrSWxSREFsUWpnbFJERWxPRGNsUkRBbFFqZ2xSREFsUWtRbFJERWxPRUpmTURJdWFuQm4uanBn.jpg)
У якості поясного одягу у галицьких жінок побутували широкі спідниці — "полотнянки", "полотінки" — з домотканого полотна, фарбованого домашнім способом ("вибиванки", "мальованки") або з штампованим орнаментом ("вибійки", "друковиці"). Поширені були спідниці з подвійною розмальовкою ("дубельтівки", "димки") з білим орнаментом по темному тлу та спідниці з фабричної бавовняної тканини ("дрелюхи").
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelV6TDBKbGNtVjZhR0Z1ZVMxZkpUSTRNamM1SlRJNUxtcHdaeTh6TURCd2VDMUNaWEpsZW1oaGJua3RYeVV5T0RJM09TVXlPUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
В якості святкових слугували спідниці "шорц", ткані у вовняні кольорові смуги, а також спідниці з домотканої вовняної тканини. Для обшиття спідниць використовували фабричне нитяне мереживо — "фарботи". Галичанки Яворівщини носили широку, з чотирьох пілок, полотняну спідницю з нанесеним штампованим вибійчастим орнаментом. Передню пілку переважно лишали гладкою, а три збирали у дрібні складки "збиранки". Верхній край спідниці вшивали до широкого полотняного пояса, який зав'язували, або застібували на гаплик.
Широкі святкові спідниці "шорц" також шили з чотирьох полотнищ домотканої, у поздовжні кольорові смуги тканини, витканих льняними, бавовняними чи вовняними нитками. Кольорові червоно-жовто-білі вертикальні смуги тканої спідниці з нижньою горизонтальною червоною лінією на місці традиційної підтички надавали композиції строю логічного завершення.
Поверх спідниці або "шорца" галичанки Яворівщини носили білу запаску — "фартушок", пошитий з двох, з'єднаних мережкою, пілок тонкого полотна, яке в поясі укладали доволі широкими складками. Нижній край запаски оздоблювали широким розрідженим узором. Широкі спідниці галичанок Городенщини шили переважно з купованого вибійчастого, у дрібненькі квіточки полотна світлих тонів. Спідницю так само, як і на Яворівщині, збирали у дрібні "збирачки", а по низу викінчували "фарботами".
Поверх спідниці вдягали з тонкого білого купованого полотна запаску, нижню частину якої порядово оздоблювали прошвами з купованого білого мережива та горизонтально закладеними складочками. Галичанки Миколаївщини перевагу надавали однотонним кольоровим спідницям з купованої крамної тканини. їх також шили широкими, оздоблюючи в нижній частині горизонтальною смугою плису або оксамиту.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkUwTDBocGMzUnZjbmxmYlhWelpYVnRYMjltWDFSeWRYTnJZWFpsZEhOZk1EYzJMbXB3Wnk4eU1UbHdlQzFJYVhOMGIzSjVYMjExYzJWMWJWOXZabDlVY25WemEyRjJaWFJ6WHpBM05pNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Поверх спідниці одягали запаску з купованої тканини в контрастних до кольору спідниці тонах. Тло запаски вишивали, а низ викінчували тороками.
Нагрудний одяг
Жіночий нагрудний одяг
Нагрудним жіночим одягом галичанок служили безрукавки лайбики. їх шили прямоспинними з нефарбованого домотканого полотна чи битого сукна й обшивали вовняними кольоровими шнурками. В північних та центральних районах Галичини були поширені керсети з клинцями в талії — т. зв. герсаги і лапцямиє В яворівських строях лайбики спереду прикрашали вишивкою у вигляді парного вертикального стрічкового узору, який розташовували з обох боків центрального розрізу. Широкі орнаментальні смуги формували із вишитих гладдю великих квіток, які обрамовували гонкими, дрібно орнаментованими смужками. Нижній край викінчували або орнаментом, або щільним рядом клинців "лапців".
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemxsTHlWRU1DVTVNeVZFTVNVNU5pVkVNU1U0TUNWRU1TVTRNU1ZFTVNVNFF5VkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNOVjhsTWpnbFJEQWxPVU1sUkRBbFFqZ2xSREFsUWtFbFJEQWxRa1VsUkRBbFFrSWxSREFsUWpBbFJERWxPVGNsUkRBbFFqSWxSREVsT0RFbFJERWxPRU1sUkRBbFFrRWxSREFsUWpnbFJEQWxRamxmSlVReEpUZ3dKVVF3SlVJd0pVUXdKVUk1SlVRd0pVSkZKVVF3SlVKRUpUSTVMbXB3Wnk4eU1UbHdlQzBsUkRBbE9UTWxSREVsT1RZbFJERWxPREFsUkRFbE9ERWxSREVsT0VNbFJEQWxRa0VsUkRBbFFqVmZKVEk0SlVRd0pUbERKVVF3SlVJNEpVUXdKVUpCSlVRd0pVSkZKVVF3SlVKQ0pVUXdKVUl3SlVReEpUazNKVVF3SlVJeUpVUXhKVGd4SlVReEpUaERKVVF3SlVKQkpVUXdKVUk0SlVRd0pVSTVYeVZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNPU1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUkNVeU9TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
А в південних районах центральної частини Галичини (на півночі Дрогобиччини) їх шили приталеними з купованої матерії зелених чи синіх кольорів. Передні поли, викоти рук та шиї, а також нижній край цих лайбиків оздоблювали шиною, кольоровою тасьмою, якою у вигляді рослинної орнаментики оформляли центральну частину. У східних районах Галичини були поширені приталені лайбики. Крім короткого безрукавного одягу з полотна та сукна, галичанки носили і і короткі безрукавні кожушанки — "бруслі", орнаментально оздоблені й обшиті іхрою бунди тальовані або бунди квітовані, а також довгий безрукавні ні одяг з сукна, який ще мав назву "брусля". Верхнім жіночим вбранням галичанок служили різноманітні форми одягу з рукавами — прямоспинні "полотнянки", "каптани" та приталені "кабати" з великим вирізом на грудях, які шили з лляного полотна, доморобного й купованого сукна та фабричної тканини.
Стоячий комір і краї рукавів викінчували іншим вузьким узором. Поли кабата гаптували квітчастим узором. Вертикально-стрічкові композиції оздоблення жіночого одягу та пишність яскравих "квіткових" орнаментальних мотивів вишивки виділяють жіночий одяг Яворівщини. Кабат мав декілька субрегіональних термінологічних означень. Приміром, у Городоцькому районі носили — те саме, що й кабат, але з фабричної тканини, на підшивці, оздоблений по низу зубчиками. Яворівська жіноча кофта з рукавами з фабричного матеріалу переважно зеленого кольору, оздоблена машинною технікою "у кривульки", "у стебнівки", називалася "бархан". Своєрідністю крою виділявся яворівський полотняний чоловічий кабат. Його кроїли , склавши полотно удвоє, вирізували отвір на шию та розтинали поли. Звужували боки і лишали вгорі коротенькі рукави, до яких доточували довші. Виріз шиї викінчували коміром "стоячком". Кабат прикрашали декоративним швом.
Чоловічий нагрудний одяг
Нагрудним одягом галицьких чоловіків були як сукняні, так і бавовняні смугасті чи пістрядні безрукавки "камізельки" на полотняній підкладці. Застібували камізельки по центру круглими мідними чи скляними ґудзиками. З обох сторін пришивали накладні кишені, які по краю у святкових камізельках обшивали чер воним сукняним кантом. Верхнім плечовим одягом у жінок і чоловіків були "портянка", "кабат", "вітрак", "габлик" та "лейбик". "Портянка" — демісезонне вбрання з домотканої лляної тканини; могла бути довгою, з клинами по боках, або короткою. Вишиваний "кабат" чи "вітрак" — коротке (до стегон) вбрання, з фабричної тканини, на підшивці; спереду застібувався на ґудзики. "Габлик" — довгий верхній одяї і тонкого сукна.
Різновидом "сіряка" виступав "лейбик", "лейбик довгий", "лейбик короткий" із домотканого сукна, довжиною до талії, з рукавами. "Лейбики" з чорної тканини називалися "фрачками". В якості верхнього святкового одяї у служив приталений "жупан", або "жупанок", з синього сукна; якщо він був підби тий шкірками, то називався "жупанє". Була поширена також і "капота" з широки ми і дрібними фалдами, яку підперезували крайкою. Жіночі "капоти" обшивали чорною тасьмою. Верхнім жіночим одягом була полотняна "плахтина", "плахтяк" — одяї і рукавами, без стану і коміра. Жінки також носили лляні та сукняні "капоти" і широким коміром, відрізні та зібрані по лінії талії у дрібні фалдами, обшии чорною тасьмою. їх підперезували тканими крайками.
Верхній одяг
Жіночий верхній одяг
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelkwTDBkc2IyYzFMbXB3Wnk4eU1UbHdlQzFIYkc5bk5TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Верхнім сукняним приталеним та розширеним донизу одягом галичанок слугував т. зв. кафтаник, або кафтан з колами. Спинку "кафтаника" робили відрізною, до якої припій вали призібрану нижню частину. Широкий виложистий комір доповню»,їли отворотами. Застібували "кафтаник" по центру дерев'яними ґудзиками,званими "баривки". Галичанки носили також "бекешу" — хутряний одяг, покритий синім сукном. Плечовим верхнім одягом у чоловіків служив "сердак", "сіряк" різновид довгої свити з темнокоричневого або чорного сукна з овечої вовни. Його шили завуженим в талії та розширеним до низу, з високим стоячим або широким виложистим коміром «Капюшоном» або обшлагами на рукавах.
Комір поли та обшлаги рукавів обшивали в’язаними шнурами (переважно з синьої вовни) або декорували вали білими нашивками "обшевами". Комір, спину, рукава й одну полу в деяких районах прикрашали рослинною вишивкою, яку виконували різнокольоровими вовняними нитками. Сіряк на дві фалди носили селяни, на шість — шляхтичі; "мадярський сіряк" шили з синього сукна. Літом носили полотняний кафтан "полотінку". Поширеними були "камізоля" — безрукавка з фабричної тканини, і "габлик" — довгий верхній одяг з тонкого сукна. Широко вживаною у чоловіків була "чемерка" — коротка куртка із домотканого сукна, з хлястиком на спині та "чуя" — чоловічий накидний одяг. Жінки носили широке пальто "полька".
Чоловічий верхній одяг
Своєрідним верхнім сукняним одягом чоловіків (типу свити) була приталена "капота" з висячим на спині капюшоном "каптуром". Лінії швів капоти оздоблювали ручно крученими шнурами (переважно червоного кольору), а комір і вилоги на рукавах робили з сукна (переважно синього кольору). Особливість яворівській чоловічій капоті надавав спосіб її застібання: з допомогою поздовжніх горизонтальних повітряних петель та шнурових ґудзиків. Зимовий одяг із сукна, з вузьким стоячим коміром і клинами "вусами", довжиною до колін і підбитий баранячим білим хутром на Львівщині був відомий під назвою "юпка", а кожушок із кольоровими нашивками — "кожушниця".
"Півкожушком" називали короткий кожух до стегон. Носили також "футро" — шубу, кожух. Заможні галичанки надягали "венгерку" — шубу на білих смушках, покриту синім сукном, з широким виложистим коміром із білих смушок. Спинку робили вузькою та підрізали на лінії талії, збираючи нижню частину у збори. Всі шви обшивали золотим позументом. Поширені були "тулуби" — чоловічі шуби на чорних смушках, криті темнозеленим сукном, широкі, прямого крою, з широким виложистим коміром з отворотами із чорних смушок.
Верхній святковий одяг із синього або чорного сукна, підбитий баранячим хутром, з широким білим баранячим коміром і такими самими манжетами мав назву "галицький жупан". Відповідно жіночий хутряний одяг, покритий синім сукном, називався "жупанина".
Головні убори
Жіночі убори
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelkzTDA5cmIyeDVZMmxmU0c5eWIyUnJZVjh0WDB4MmFYWmZjbVZuYVc5dUxtcHdaeTh5TVRsd2VDMVBhMjlzZVdOcFgwaHZjbTlrYTJGZkxWOU1kbWwyWDNKbFoybHZiaTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Серед головних уборів, крім традиційних платових ("намітка", "перемітка", "обрус", "примітка", "рубок", "чуби"), у галицьких жінок побутували узорноткані чи вишивані "бавниці", які являли собою рудимент перемітки — у вигляді шматка полотна, вінкоподібно укладеного на голові, один або два кінці якого прикрашені тканими або вишиваними узорами.
Бавниці оздоблювали бавницевим узором, що поєднував у собі кілька способів вишивання: "косичкою", "зубцями", "прутиком". У колориті узорів переважав червоний колір.
Такий очіпок молодій одягали на весіллі, і вона носила його, доки не ставала матір'ю. Потім вдягався гвердий очіпок, поверх якого жінки пов'язували велику білу хустку "білугу" з домотканого полотна, вишиту на кінцях перебором, або пов'язували голову квітчастою "зав'язанкою" з фабричного ситцю. Велика вовняна хустка з тороками, чорною серединою, розкиданими по полю квітами та широкою каймою по краях мала назву "хустка лиса", вовняна з візерунком — "хустка тибетова", а бавовняна з візерунком — "хустка тифтекова". Велика хустка літніх жінок називалась "опілянка".
Жіночі зачіски
Різноманітними були й види зачісок: "гомбці" — волосся, закручене по боках біля вух; "гунджери" — кучері; "гуньцвоти" — зачесане і закручене на скронях волосся; "качури" — локони; "кичі" — скручене у вузол волосся.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelUyTDBodmNtOWtiMnRmTFY5TWRtbDJYM0psWjJsdmJpNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RTRzl5YjJSdmExOHRYMHgyYVhaZmNtVm5hVzl1TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Дівочу зачіску "воркоч" у вигляді сплетеного в косу волосся оздоблювали "вплетенами" — різнокольоровими пасмами волічки, "галунком", "гуплітками", "поплітками" — стрічками, "уплетами", "уплітками" — китицями кольорових ниток.
Чоловічі убори
Чоловіки носили зимові хутряні шапки "капачі" та баранячі шапки "завійкані" з суконним або оксамитовим (переважно темно-синім) верхом і розрізом ззаду, який стягували шовковими стрічками (переважно блакитного кольору), зав'язуючи їх у вигляді банта. Побутували також і підбиті смушками "шапки на завісах". Парубки носили повстяні капелюхи ("калани", "калапи", "каляни") домашнього виготовлення або невисокі, з невеликими крисами "солом'янки", "капелюхи", які плели із солом'яних стрічок — "зубців". Їх оздоблювали фабричними шовковими стрічками ("бендами", "биндами", "китайкою") та шнурками з різнокольорової вовни. Збоку її прикрашали пучечками ниток з різнокольорового бісеру, які викінчували невеличкими кульками з різнокольорової вовни.
Прикраси
В якості прикрас жінки носили на Львівщині ґердани, які мали вигляд широкого орнаментально кольорового коміра, що повністю закривав груди.
Чоловіки носили як досить широкі подвійні шкіряні пояси, які застібали трьома масивними мідними пряжками (біля них між двома шарами шкіри влаштовували кишеню), так і ткані пояси з різнокольорових вовняних ниток.
Культура
Архітектура
У цій місцевості переважали двори вільної забудови, зрідка траплялось зімкнуте планування. Народне будівництво відзначається різноманітністю в застосуванні будівельних матеріалів та технік (зрубне, каркасне з заповненням дилями, каркасно-глинобитне). Широко відрізняються також планувальні структури та оздоблення.
Властивою є відсутність архаїзмів: наприклад, тут раніше, ніж у інших районах, з’явилися димарі і зникло курне опалення. З часом традиційна хата (хата+сіни+комора) перетворилась в двокімнатне житло, що розділене сіньми. Подекуди, в сіни перенесено кухню (яка має назву «пекарня»). Тут також з’являються підлоги в приміщеннях та покриття даху черепицею чи бляхою.
- Архітектура Наддністрянщини
- Костел з села Язлівчик Золочівського району
- Церква Святого Юрія, м.Дрогобич, Львівської області
- Церква з села Поплавники Івано-Франківського району
- Хата з села Вікторів Галицького району
- Інтер'єр хати з села Вікторів Галицького району
- Стодола з села Небилів Калуського району
- Дзвіниця з села Кут Чортківського району
- Церква св. Михайла з села Зелене Чортківського району
- Церква Святої Трійці у м. Жовква
- Садиба І. Франка, с. Нагуєвичі Дрогобицького району
Див.також
Джерела
- Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — .
- О. В. Заставецька, Б. І. Заставецький, Д. В. Ткач. Географія населення України: навч. посіб. — Тернопіль, 2007. — 134 с.
- Заклинський Р. Г.. Географія Руси. — Л.: Товариство «Просвіта», 1887
Примітки
- Географіка — географічний портал Етнографічні групи та релігійний склад населення
- Коломия — перлина Прикарпаття: Прикарпаття
- Заклинський Р. Географія Руси. — Л.: Товариство «Просвіта», 1887. — с. 8
- Львівщина. Шевченківський Гай (укр.). Процитовано 31 липня 2024.
- Заклинський Р. Географія Руси. — Л.: Товариство «Просвіта», 1887. — с. 8
- Лесів М. Українські говірки у Польщі. – Варшава: Український архів, 1997.
- Радянська енциклопедія історії України. Т. І. — К.: Наук, думка, 1969. — стор. 144
- АУМ, т. 2, карта № 399
- А. Гриб. Вишивка // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — 696 с. — . — С. 266–267.
- Косміна, Оксана (2008). Традиційне вбрання українців: Лісостеп. Степ (укр.). Балтія-Друк. ISBN .
![]() | Це незавершена стаття з етнографії. Ви можете проєкту, виправивши або дописавши її. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Cya stattya ye kandidatom na viluchennya Oznajomitisya ta doluchitisya do obgovorennya ciyeyi nominaciyi mozhna na storinci Vikipediya Statti kandidati na viluchennya 30 lipnya 2024 Doki vono trivaye Vi mozhete pracyuvati nad pokrashennyam ciyeyi statti ale ne pribirajte ce povidomlennya Dlya otrimannya dodatkovoyi informaciyi pro pidstavi viluchennya div kriteriyi viluchennya statej Do uvagi nominatora Bud laska povidomte avtora ciyeyi storinki pro nominaciyu pidstavivshi shablon i subst papv Dnistrov yani 30 lipnya 2024 i na jogo storinku obgovorennya Administratoram viluchiti zalishiti redaguvati Dnistrov ya ni naddnistryani takozh galicha ni etnografichna grupa ukrayinciv naselennya Naddnistryanshini nosiyi naddnistryanskogo govoru Osnovnim zanyattyam viddavna bulo zemlerobstvo ta tvarinnictvo velikij vpliv na uklad zhittya mali chislenni mista ta mistechka Naddnistryani u narodnomu vbranniDoslidzhennyaDnistrov yan yak okremu etnogrupu viokremili she v 19 st Tak napriklad R Zaklinskij pisav Rusiniv sho sidyat v gorah nizkogo Beskida nazivayut Lemkami drugih sho zhivut v gorah vid riki Oslava azh po zherela Limnici nazivayut Bojkami a tih sho zhivut v Chornogori po storoni galickij bukovinskij i ugorskij nazivayut Guculami Krim togo mayemo she zhiteliv rivnogo polya i tut odnih nazivayut Podolyane inshih Opolyane Nistrovyane Dolishnyane Sotaki zhiteliv lisovih nazvano Polisyuki tih sho zhivut mizh Dnistrom i gorami nazvano Pidgoryanami TeritoriyaTeritoriya kompaktnogo prozhivannya dnistrov yan znachnoyu miroyu nakladayetsya na istorichnu teritoriyu Shidnoyi Galichini Yiyi mezha yak i naddnistryanskih govirok prohodit priblizno po liniyi mist Hiriv Bolehiv Dolina Pereginske Tlumach Zalishiki Skala Podilska Pidvolochisk Zbarazh Zolochiv Rava Ruska Yavoriv Mostiska Hiriv Na zahodi galichani naddnistryani mezhuyut iz batyukami nosiyami nadsyanskih govoriv bojkami guculami pokutyanami j bukovincyami na pivdni podolyanami na shodi j volinyanami na pivnochi Ukrayinski dialektologi nagoloshuyut na tomu sho govori dnistrov yan duzhe vplinuli na susidni dialekti Tak zokrema Mihajlo Lesiv zaznachaye naddnistryanski govirki yaki inkoli nazivalisya opilskimi stanovlyat golovnij centralnij masiv pivdenno zahidnogo dialektu ukrayinskoyi movi Naddnistryanskij govir lig v osnovu pivdenno zahidnogo tak zvanogo galickogo varianta ukrayinskoyi literaturnoyi movi jogo risi shiroko vidbiti u movi hudozhnoyi literaturi folkloru PohodzhennyaNa pochatkah formuvannya slov yan na teritoriyi suchasnogo rozselennya dnistrov yan prozhivali slaveni sklavini dzherelo Piznishe na teritoriyi pivnichnogo Prikarpattya v chasi rannogo Serednovichchya prozhivali za zgadkami u pisemnih dzherelah horvati Ce plem ya zajmalo teritoriyu vid Zahidnogo Bugu ta verhiv yiv Prutu j Seretu na shodi do richki Nisi j verhiv yiv Labi na zahodi Z chasu zasnuvannya pershih slov yanskih derzhav teritoriya prozhivannya bilih horvativ stala osnovoyu formuvannya Galickogo knyazivstva chastkovo buv pid protektoratom Velikoyi Moraviyi Ugorshini Rusi Osoblivosti govoruDokladnishe Naddnistryanskij govir Areal i osnovni izoglosi Naddnistryanskogo govoru Poshirennya naddnistryanskogo govoruIzoglosi doybach doybak pamn i t lyu bj at loy ja t kavalok kavalchik kusok hliba hlopec ne maje groshej Govirki dnistrov yan harakterizuye v fonetici 1 perehid a v e je bez nagolosu i i ji ji pjita p yata 2 podekudi vimova grupi ay yak oy pro yda 3 sporadichno obnizhena vimova grupi ir yak up s i rka sirnik 4 dorsalna vimova t d yak k g k ishk i j tyazhkij 5 pom yakshena vimova k g h pered e i tak e 6 perehid l v y pislya golosnogo v kinci skladu go yka golka 7 brak podvoyennya prigolosnih v imennikah tipu vis il i vesillya 8 zanik j pislya i v davalnomu odnini zajmennikiv i prikmetnikiv ti do bri pa ni tij dobrij pani u morfologiyi 9 zakinchennya oh om ima v m yakij vidmini imennikiv v ko n oh du shoh pol o h pol i ma ko n om n im pol o m l i m 10 zberezhennya nazivnogo znahidnogo vidminka dvoyini v imennikah zhin i ser rodu dvi ruc i sil i 11 vtrata m yakogo tipu prikmetnikiv si nij tre tij ale pi ytrik i pivtretya 12 enklitichni formi osobovogo zajmennika ne lishe mi mi ti k i si s i ale j go jogo mu jomu ji yij yiyi 13 diyeslivni formi mo h chi pichi mogti pekti ho di hodit vari t varit bire s i beretsya ho dim hodimo ho g it hodyat varu t rji t varyat das dasi dast jich ji dzhmo yizh yizhmo piso yim is sa lam as piso ybim is pisav pisav bi z zakinchennyami sho yak i chastka sya mozhut u rechenni stoyati okremo vid diyeslova 14 osoblivosti nagolosu u diyesliv lishe korenevij i nakincevij nagolos pi shu ish varu ri sh j leksiki polonizmi germanizmi Naddnistryanski govirki vinikli z poshiryuvannya pokutsko bukovinskih ta nadsyanskih fonetichnih procesiv na zahidnij masiv podilskih govirok 14 16 st Yak movne zaplichchya lvivskogo kulturnogo oseredku naddnistryanski govirki pomitno vplivali na galickij variant ukrayinskoyi literaturnoyi movi Narodnij odyagMolodij cholovik z Lvivskogo povitu Divchina z Gorodka Selyanin z Lvivskogo povitu Dnistrov yanskij strij najbilsh yaskravo viyavlyayetsya v troh lokalnih variantah pivnichno zahidnomu Yavorivshina na kordoni z Volinnyu ta Polsheyu centralnomu Gorodochchina i Mikolayivshina yaki mezhuyut z Opillyam ta shidnomu Zolochivshina na pogranichchi z Zahidnim Podillyam Sorochki Yavorivski sorochki Ustavkovi yavorivski zhinochi sorochki vishivanki vidilyalisya yaskravoyu polihromnoyu vishivkoyu roslinnoyi ornamentiki yakoyu ozdoblyuvali ustavki manzheti ta vidkladnij komir Dekorativne ozdoblennya yavorivskih sorochok formuvali vikonanimi chervonoyu zapolochchyu pishnimi kvitkovo roslinnimi motivami yaki dopovnyuvali delikatnim vkraplennyam vishitih sinimi chornimi ta zhovtimi nitkami malenkih listochkiv ta kontrastno vidilenih sercevin kvitiv abo lishe yih konturnih pidvodok U vishivci yavorivskih sorochok poyednuvalas glad i stebeleva tehniki Cej princip poyednannya dvoh tehnik pri vikonanni vishivki otrimav nazvu yavorivka abo bavnichkova vishivka Gorodocki sorochki Dekorativne ozdoblennya gorodockih zhinochih sorochok vishivanok vidilyalosya u porivnyanni z yavorivskimi vikoristannyam ornamentiki yaka skladalasya ne z krupnih pishnih okremih kvitok a zi znachno dribnishih geometrichnih elementiv kvadratikiv rombikiv koleshat prominchikiv stovpchikiv zigzagiv krivulok vusikiv risochok vishitih gladdyu z yakih formuvali hrestopodibni ta gilkopodibni ornamentalni kompoziciyi sho nimi dekoruvali ustavki peredni kuti vilozhistih komiriv ta manzheti Na Gorodochchini u vishivci zhinochih sorochok vishivanok vzhivali skladnu tehniku vishivannya t zv gorodockij shov Svoyeridnist ciyeyi tehniki polyagala v poyednanni gladyevih shviv z obmetuvannimi petelchatimi Gorodockim shvom vishivali na ustavci ta manzhetah gorizontalni ryadi yaki formuvali iz shirokogo shilno ukladenogo zigzagopodibnogo ornamentu Kolir zigzagopodibnih ryadiv mig buti monohromnim chervonim abo bihromnim poryadovo zminyuyuchi chervonij odnogo ryadu na bilij drugogo Kolir osnovnoyi vishivki delikatno dopovnyuvali punktirnimi liniyami vikonanimi chornimi abo sinimi nitkami Svoyeridno gorodockim buv i prijom petelchastogo vikinchennya krayu okremih skladovih zhinochoyi ukrayinskoyi sorochki vishivanki vilozhistogo komiru ta manzhetiv u viglyadi shirokih povitryanih petel obmetanih kolorovoyu zapolochchyu Mikolayivski sorochki Mikolayivski zhinochi sorochki vishivanki vidilyalisya svoyeridnim prijomom roztashuvannya ornamentalnoyi smugi po nizu rukava na nevelikij vidstani vid manzhetu Krim togo ozdoblennya polikiv ta rukaviv cih sorochok polihromnoyu zapolochchyu vikonuvali z perevagoyu chornogo koloru ta hrestikovoyi tehniki vishivki u poyednanni zi stebnivkoyu Takim chinom dlya galickih zhinochih sorochok yak bezustavkovogo tipu plich plichat plichkiv tak i ustavkovogo koshul koshulejok pokazovoyu bula vishivka plechovoyi chastini rukaviv vustavok ta manzhetiv buh zarukavec zarukavnikiv i vidsutnist vishivki poperedu na grudyah oskilki pered sorochki vishiti prikrivavsya bezrukavkoyu Uzhivanim buv takozh prijom vishivannya po zmorshenij pripolikovij chastini rukaviv sorochki brizh Vishivku zhalibnoyi sorochki yaku vdyagali zhinki rodichki nebizhchika chi nebizhchici vikonuvali perevazhno sinimi fioletovimi abo chornimi nitkami Vishita sorochka z domorobnogo polotna mala nazvu risovana a z fabrichnogo kartanova Choloviki nosili llyanu sorochku vishivanku pidoplichku vipushenoyu poverh polotnyanih bilih shtaniv Vishivka Ternopilshini Na Ternopilshini vishivka pobutuye zdavna pro sho svidchat arheologichni znahidki Vid kincya 12 st vishivali skladni ornamentalni ta syuzhetni zobrazhennya tehnikoyu vprikrip zoloti nitki nakladali odna bilya odnoyi na tkaninu j prikriplyuvali do neyi dribnimi shovkovimi stibkami Iz najdavnishih vishivok dobre zbereglisya cerkovni rechi vozdushki plashanici antiminsi 16 18 st sered pam yatok 18 st rechi domashnogo vzhitku odyag rushniki skaterki U 19 st v riznih rajonah krayu vishivka nabula harakternih osoblivostej U Ternopilskomu rajoni merezhki vikonuvali natertimi voskom nebilenimi nitkami U vishivci Buchackogo rajonu motivi podavali velikim planom i chitko Liniyi rombopodibnih uzoriv iz gostrimi zubchastimi vershkami vikonuvali nizinkoyu U deyakih selah vishivali specialnim stibkom iz dribnih kruglih cyatok nibi z gudzichkiv yaki roztashovuvali kruglimi rozetkami i pivkruglimi zubcyami u tridilni motivi Ci tak zvani krucheni uzori vishiti chornimi abo chervonimi nitkami z dodatkom zhovtogo i zelenogo koloriv osoblivist Buchachchini Vikoristovuvalisya shvi grebinchastij perekladovij retyaz poverhnicya obmetuvannya ta in U Monastiriskomu rajoni v kompoziciyi vishivki vvodyat geometrichni figuri a takozh 4 pelyustkovi rozetki hrestiki zubci kosi j hvilyasti liniyi sho vishivayut chornimi chervonimi oranzhevimi zhovtimi i zelenimi nitkami nizinkoyu gladdyu ta kruchennyam Harakternimi elementami uzoriv Berezhanshini ye tak zvani dolonki a Borshivshini zavitki baranyachi rogi rombiki esovidni znaki Vishivanki iz Borshivskogo rajonu vidilyayutsya gustimi bez probiliv tkanini uzorami sho vishiti poverhnevimi stibkami kucheryavim shvom ob yemnoyu gladdyu vovnyanimi nitkami vidilyayutsya chorno vishnevim fonom Vishivka bilimi nitkami gladdyu virizuvannyam nabiruvannyam iz vikoristannyam riznih vidiv merezhok odinarni ta podvijni stovpchiki shelyazhok grechechka ta in rozvivalisya ne lishe u pivnichnih a j u pivdennih rajonah zberigayutsya v Gusyatinskomu rajonnomu i Ternopilskomu oblasnomu krayeznavchih muzeyah Sokovita polihromiya bagatobarvnist uvijshla v miscevu vishivku na pochatku 20 st Nini dlya vishivannya vikoristovuyut shovk krepdeshin kapron sukno nitki muline iris shovk Vishivkoyu ozdoblyuyut odyag i predmeti domash vzhitku svyatkovij ta scenichnij odyag u majsternyah rajcentriv Ternopolya v cehu mashinnoyi vishivki u Mikulincyah Zhinochij poyasnij odyag Dnistrov yanki v narodnih stroyah U yakosti poyasnogo odyagu u galickih zhinok pobutuvali shiroki spidnici polotnyanki polotinki z domotkanogo polotna farbovanogo domashnim sposobom vibivanki malovanki abo z shtampovanim ornamentom vibijki drukovici Poshireni buli spidnici z podvijnoyu rozmalovkoyu dubeltivki dimki z bilim ornamentom po temnomu tlu ta spidnici z fabrichnoyi bavovnyanoyi tkanini drelyuhi Vishivka z Berezhanshini V yakosti svyatkovih sluguvali spidnici shorc tkani u vovnyani kolorovi smugi a takozh spidnici z domotkanoyi vovnyanoyi tkanini Dlya obshittya spidnic vikoristovuvali fabrichne nityane merezhivo farboti Galichanki Yavorivshini nosili shiroku z chotiroh pilok polotnyanu spidnicyu z nanesenim shtampovanim vibijchastim ornamentom Perednyu pilku perevazhno lishali gladkoyu a tri zbirali u dribni skladki zbiranki Verhnij kraj spidnici vshivali do shirokogo polotnyanogo poyasa yakij zav yazuvali abo zastibuvali na gaplik Shiroki svyatkovi spidnici shorc takozh shili z chotiroh polotnish domotkanoyi u pozdovzhni kolorovi smugi tkanini vitkanih lnyanimi bavovnyanimi chi vovnyanimi nitkami Kolorovi chervono zhovto bili vertikalni smugi tkanoyi spidnici z nizhnoyu gorizontalnoyu chervonoyu liniyeyu na misci tradicijnoyi pidtichki nadavali kompoziciyi stroyu logichnogo zavershennya Poverh spidnici abo shorca galichanki Yavorivshini nosili bilu zapasku fartushok poshitij z dvoh z yednanih merezhkoyu pilok tonkogo polotna yake v poyasi ukladali dovoli shirokimi skladkami Nizhnij kraj zapaski ozdoblyuvali shirokim rozridzhenim uzorom Shiroki spidnici galichanok Gorodenshini shili perevazhno z kupovanogo vibijchastogo u dribnenki kvitochki polotna svitlih toniv Spidnicyu tak samo yak i na Yavorivshini zbirali u dribni zbirachki a po nizu vikinchuvali farbotami Poverh spidnici vdyagali z tonkogo bilogo kupovanogo polotna zapasku nizhnyu chastinu yakoyi poryadovo ozdoblyuvali proshvami z kupovanogo bilogo merezhiva ta gorizontalno zakladenimi skladochkami Galichanki Mikolayivshini perevagu nadavali odnotonnim kolorovim spidnicyam z kupovanoyi kramnoyi tkanini yih takozh shili shirokimi ozdoblyuyuchi v nizhnij chastini gorizontalnoyu smugoyu plisu abo oksamitu Zhinocha sorochka ta lejbik z Truskavcya Poverh spidnici odyagali zapasku z kupovanoyi tkanini v kontrastnih do koloru spidnici tonah Tlo zapaski vishivali a niz vikinchuvali torokami Nagrudnij odyag Zhinochij nagrudnij odyag Nagrudnim zhinochim odyagom galichanok sluzhili bezrukavki lajbiki yih shili pryamospinnimi z nefarbovanogo domotkanogo polotna chi bitogo sukna j obshivali vovnyanimi kolorovimi shnurkami V pivnichnih ta centralnih rajonah Galichini buli poshireni kerseti z klincyami v taliyi t zv gersagi i lapcyamiye V yavorivskih stroyah lajbiki speredu prikrashali vishivkoyu u viglyadi parnogo vertikalnogo strichkovogo uzoru yakij roztashovuvali z oboh bokiv centralnogo rozrizu Shiroki ornamentalni smugi formuvali iz vishitih gladdyu velikih kvitok yaki obramovuvali gonkimi dribno ornamentovanimi smuzhkami Nizhnij kraj vikinchuvali abo ornamentom abo shilnim ryadom klinciv lapciv Dnistrov yani z s Girske Mikolayivskogo rajonu A v pivdennih rajonah centralnoyi chastini Galichini na pivnochi Drogobichchini yih shili pritalenimi z kupovanoyi materiyi zelenih chi sinih koloriv Peredni poli vikoti ruk ta shiyi a takozh nizhnij kraj cih lajbikiv ozdoblyuvali shinoyu kolorovoyu tasmoyu yakoyu u viglyadi roslinnoyi ornamentiki oformlyali centralnu chastinu U shidnih rajonah Galichini buli poshireni pritaleni lajbiki Krim korotkogo bezrukavnogo odyagu z polotna ta sukna galichanki nosili i i korotki bezrukavni kozhushanki brusli ornamentalno ozdobleni j obshiti ihroyu bundi talovani abo bundi kvitovani a takozh dovgij bezrukavni ni odyag z sukna yakij she mav nazvu bruslya Verhnim zhinochim vbrannyam galichanok sluzhili riznomanitni formi odyagu z rukavami pryamospinni polotnyanki kaptani ta pritaleni kabati z velikim virizom na grudyah yaki shili z llyanogo polotna domorobnogo j kupovanogo sukna ta fabrichnoyi tkanini Stoyachij komir i krayi rukaviv vikinchuvali inshim vuzkim uzorom Poli kabata gaptuvali kvitchastim uzorom Vertikalno strichkovi kompoziciyi ozdoblennya zhinochogo odyagu ta pishnist yaskravih kvitkovih ornamentalnih motiviv vishivki vidilyayut zhinochij odyag Yavorivshini Kabat mav dekilka subregionalnih terminologichnih oznachen Primirom u Gorodockomu rajoni nosili te same sho j kabat ale z fabrichnoyi tkanini na pidshivci ozdoblenij po nizu zubchikami Yavorivska zhinocha kofta z rukavami z fabrichnogo materialu perevazhno zelenogo koloru ozdoblena mashinnoyu tehnikoyu u krivulki u stebnivki nazivalasya barhan Svoyeridnistyu kroyu vidilyavsya yavorivskij polotnyanij cholovichij kabat Jogo kroyili sklavshi polotno udvoye virizuvali otvir na shiyu ta roztinali poli Zvuzhuvali boki i lishali vgori korotenki rukavi do yakih dotochuvali dovshi Viriz shiyi vikinchuvali komirom stoyachkom Kabat prikrashali dekorativnim shvom Cholovichij nagrudnij odyag Nagrudnim odyagom galickih cholovikiv buli yak suknyani tak i bavovnyani smugasti chi pistryadni bezrukavki kamizelki na polotnyanij pidkladci Zastibuvali kamizelki po centru kruglimi midnimi chi sklyanimi gudzikami Z oboh storin prishivali nakladni kisheni yaki po krayu u svyatkovih kamizelkah obshivali cher vonim suknyanim kantom Verhnim plechovim odyagom u zhinok i cholovikiv buli portyanka kabat vitrak gablik ta lejbik Portyanka demisezonne vbrannya z domotkanoyi llyanoyi tkanini mogla buti dovgoyu z klinami po bokah abo korotkoyu Vishivanij kabat chi vitrak korotke do stegon vbrannya z fabrichnoyi tkanini na pidshivci speredu zastibuvavsya na gudziki Gablik dovgij verhnij odyayi i tonkogo sukna Riznovidom siryaka vistupav lejbik lejbik dovgij lejbik korotkij iz domotkanogo sukna dovzhinoyu do taliyi z rukavami Lejbiki z chornoyi tkanini nazivalisya frachkami V yakosti verhnogo svyatkovogo odyayi u sluzhiv pritalenij zhupan abo zhupanok z sinogo sukna yaksho vin buv pidbi tij shkirkami to nazivavsya zhupanye Bula poshirena takozh i kapota z shiroki mi i dribnimi faldami yaku pidperezuvali krajkoyu Zhinochi kapoti obshivali chornoyu tasmoyu Verhnim zhinochim odyagom bula polotnyana plahtina plahtyak odyayi i rukavami bez stanu i komira Zhinki takozh nosili llyani ta suknyani kapoti i shirokim komirom vidrizni ta zibrani po liniyi taliyi u dribni faldami obshii chornoyu tasmoyu yih pidperezuvali tkanimi krajkami Verhnij odyag Zhinochij verhnij odyag Molodicya z pid Striya Akvarel Yu Glogovskogo Verhnim suknyanim pritalenim ta rozshirenim donizu odyagom galichanok sluguvav t zv kaftanik abo kaftan z kolami Spinku kaftanika robili vidriznoyu do yakoyi pripij vali prizibranu nizhnyu chastinu Shirokij vilozhistij komir dopovnyu yili otvorotami Zastibuvali kaftanik po centru derev yanimi gudzikami zvanimi barivki Galichanki nosili takozh bekeshu hutryanij odyag pokritij sinim suknom Plechovim verhnim odyagom u cholovikiv sluzhiv serdak siryak riznovid dovgoyi sviti z temnokorichnevogo abo chornogo sukna z ovechoyi vovni Jogo shili zavuzhenim v taliyi ta rozshirenim do nizu z visokim stoyachim abo shirokim vilozhistim komirom Kapyushonom abo obshlagami na rukavah Komir poli ta obshlagi rukaviv obshivali v yazanimi shnurami perevazhno z sinoyi vovni abo dekoruvali vali bilimi nashivkami obshevami Komir spinu rukava j odnu polu v deyakih rajonah prikrashali roslinnoyu vishivkoyu yaku vikonuvali riznokolorovimi vovnyanimi nitkami Siryak na dvi faldi nosili selyani na shist shlyahtichi madyarskij siryak shili z sinogo sukna Litom nosili polotnyanij kaftan polotinku Poshirenimi buli kamizolya bezrukavka z fabrichnoyi tkanini i gablik dovgij verhnij odyag z tonkogo sukna Shiroko vzhivanoyu u cholovikiv bula chemerka korotka kurtka iz domotkanogo sukna z hlyastikom na spini ta chuya cholovichij nakidnij odyag Zhinki nosili shiroke palto polka Cholovichij verhnij odyag Svoyeridnim verhnim suknyanim odyagom cholovikiv tipu sviti bula pritalena kapota z visyachim na spini kapyushonom kapturom Liniyi shviv kapoti ozdoblyuvali ruchno kruchenimi shnurami perevazhno chervonogo koloru a komir i vilogi na rukavah robili z sukna perevazhno sinogo koloru Osoblivist yavorivskij cholovichij kapoti nadavav sposib yiyi zastibannya z dopomogoyu pozdovzhnih gorizontalnih povitryanih petel ta shnurovih gudzikiv Zimovij odyag iz sukna z vuzkim stoyachim komirom i klinami vusami dovzhinoyu do kolin i pidbitij baranyachim bilim hutrom na Lvivshini buv vidomij pid nazvoyu yupka a kozhushok iz kolorovimi nashivkami kozhushnicya Pivkozhushkom nazivali korotkij kozhuh do stegon Nosili takozh futro shubu kozhuh Zamozhni galichanki nadyagali vengerku shubu na bilih smushkah pokritu sinim suknom z shirokim vilozhistim komirom iz bilih smushok Spinku robili vuzkoyu ta pidrizali na liniyi taliyi zbirayuchi nizhnyu chastinu u zbori Vsi shvi obshivali zolotim pozumentom Poshireni buli tulubi cholovichi shubi na chornih smushkah kriti temnozelenim suknom shiroki pryamogo kroyu z shirokim vilozhistim komirom z otvorotami iz chornih smushok Verhnij svyatkovij odyag iz sinogo abo chornogo sukna pidbitij baranyachim hutrom z shirokim bilim baranyachim komirom i takimi samimi manzhetami mav nazvu galickij zhupan Vidpovidno zhinochij hutryanij odyag pokritij sinim suknom nazivavsya zhupanina Golovni ubori Zhinochi ubori Narechenij z Gorodka Sered golovnih uboriv krim tradicijnih platovih namitka peremitka obrus primitka rubok chubi u galickih zhinok pobutuvali uzornotkani chi vishivani bavnici yaki yavlyali soboyu rudiment peremitki u viglyadi shmatka polotna vinkopodibno ukladenogo na golovi odin abo dva kinci yakogo prikrasheni tkanimi abo vishivanimi uzorami Bavnici ozdoblyuvali bavnicevim uzorom sho poyednuvav u sobi kilka sposobiv vishivannya kosichkoyu zubcyami prutikom U koloriti uzoriv perevazhav chervonij kolir Takij ochipok molodij odyagali na vesilli i vona nosila jogo doki ne stavala matir yu Potim vdyagavsya gverdij ochipok poverh yakogo zhinki pov yazuvali veliku bilu hustku bilugu z domotkanogo polotna vishitu na kincyah pereborom abo pov yazuvali golovu kvitchastoyu zav yazankoyu z fabrichnogo sitcyu Velika vovnyana hustka z torokami chornoyu seredinoyu rozkidanimi po polyu kvitami ta shirokoyu kajmoyu po krayah mala nazvu hustka lisa vovnyana z vizerunkom hustka tibetova a bavovnyana z vizerunkom hustka tiftekova Velika hustka litnih zhinok nazivalas opilyanka Zhinochi zachiski Riznomanitnimi buli j vidi zachisok gombci volossya zakruchene po bokah bilya vuh gundzheri kucheri guncvoti zachesane i zakruchene na skronyah volossya kachuri lokoni kichi skruchene u vuzol volossya Narechena z Gorodka Divochu zachisku vorkoch u viglyadi spletenogo v kosu volossya ozdoblyuvali vpletenami riznokolorovimi pasmami volichki galunkom guplitkami poplitkami strichkami upletami uplitkami kiticyami kolorovih nitok Cholovichi ubori Choloviki nosili zimovi hutryani shapki kapachi ta baranyachi shapki zavijkani z sukonnim abo oksamitovim perevazhno temno sinim verhom i rozrizom zzadu yakij styaguvali shovkovimi strichkami perevazhno blakitnogo koloru zav yazuyuchi yih u viglyadi banta Pobutuvali takozh i pidbiti smushkami shapki na zavisah Parubki nosili povstyani kapelyuhi kalani kalapi kalyani domashnogo vigotovlennya abo nevisoki z nevelikimi krisami solom yanki kapelyuhi yaki pleli iz solom yanih strichok zubciv Yih ozdoblyuvali fabrichnimi shovkovimi strichkami bendami bindami kitajkoyu ta shnurkami z riznokolorovoyi vovni Zboku yiyi prikrashali puchechkami nitok z riznokolorovogo biseru yaki vikinchuvali nevelichkimi kulkami z riznokolorovoyi vovni Prikrasi V yakosti prikras zhinki nosili na Lvivshini gerdani yaki mali viglyad shirokogo ornamentalno kolorovogo komira sho povnistyu zakrivav grudi Choloviki nosili yak dosit shiroki podvijni shkiryani poyasi yaki zastibali troma masivnimi midnimi pryazhkami bilya nih mizh dvoma sharami shkiri vlashtovuvali kishenyu tak i tkani poyasi z riznokolorovih vovnyanih nitok KulturaArhitektura U cij miscevosti perevazhali dvori vilnoyi zabudovi zridka traplyalos zimknute planuvannya Narodne budivnictvo vidznachayetsya riznomanitnistyu v zastosuvanni budivelnih materialiv ta tehnik zrubne karkasne z zapovnennyam dilyami karkasno glinobitne Shiroko vidriznyayutsya takozh planuvalni strukturi ta ozdoblennya Vlastivoyu ye vidsutnist arhayizmiv napriklad tut ranishe nizh u inshih rajonah z yavilisya dimari i zniklo kurne opalennya Z chasom tradicijna hata hata sini komora peretvorilas v dvokimnatne zhitlo sho rozdilene sinmi Podekudi v sini pereneseno kuhnyu yaka maye nazvu pekarnya Tut takozh z yavlyayutsya pidlogi v primishennyah ta pokrittya dahu cherepiceyu chi blyahoyu Arhitektura Naddnistryanshini Kostel z sela Yazlivchik Zolochivskogo rajonu Cerkva Svyatogo Yuriya m Drogobich Lvivskoyi oblasti Cerkva z sela Poplavniki Ivano Frankivskogo rajonu Hata z sela Viktoriv Galickogo rajonu Inter yer hati z sela Viktoriv Galickogo rajonu Stodola z sela Nebiliv Kaluskogo rajonu Dzvinicya z sela Kut Chortkivskogo rajonu Cerkva sv Mihajla z sela Zelene Chortkivskogo rajonu Cerkva Svyatoyi Trijci u m Zhovkva Sadiba I Franka s Naguyevichi Drogobickogo rajonuDiv takozhEtnografichni grupi ukrayinciv Naddnistryanskij govir NaddnistryanshinaDzherelaEnciklopediya ukrayinoznavstva Slovnikova chastina v 11 t Naukove tovaristvo imeni Shevchenka gol red prof d r Volodimir Kubijovich Parizh Nyu Jork Molode zhittya 1955 1995 ISBN 5 7707 4049 3 O V Zastavecka B I Zastaveckij D V Tkach Geografiya naselennya Ukrayini navch posib Ternopil 2007 134 s Zaklinskij R G Geografiya Rusi L Tovaristvo Prosvita 1887PrimitkiGeografika geografichnij portal Etnografichni grupi ta religijnij sklad naselennya Kolomiya perlina Prikarpattya Prikarpattya Zaklinskij R Geografiya Rusi L Tovaristvo Prosvita 1887 s 8 Lvivshina Shevchenkivskij Gaj ukr Procitovano 31 lipnya 2024 Zaklinskij R Geografiya Rusi L Tovaristvo Prosvita 1887 s 8 Lesiv M Ukrayinski govirki u Polshi Varshava Ukrayinskij arhiv 1997 Radyanska enciklopediya istoriyi Ukrayini T I K Nauk dumka 1969 stor 144 AUM t 2 karta 399 A Grib Vishivka Ternopilskij enciklopedichnij slovnik u 4 t redkol G Yavorskij ta in Ternopil Vidavnicho poligrafichnij kombinat Zbruch 2004 T 1 A J 696 s ISBN 966 528 197 6 S 266 267 Kosmina Oksana 2008 Tradicijne vbrannya ukrayinciv Lisostep Step ukr Baltiya Druk ISBN 978 966 8137 51 8 Ce nezavershena stattya z etnografiyi Vi mozhete dopomogti proyektu vipravivshi abo dopisavshi yiyi