Га́мов Георгій Антонович, також Джордж Гамов (англ. George Gamow; 20 лютого (4 березня) 1904, Одеса — 9 серпня 1968, Боулдер) — радянський та американський фізик-теоретик, астрофізик і популяризатор науки українського походження.
Джордж Гамов | |
---|---|
рос. Гео́ргий Анто́нович Га́мов | |
Ім'я при народженні | рос. Геóргий Анто́нович Га́мов |
Народився | 20 лютого (4 березня) 1904 Одеса |
Помер | 19 серпня 1968 (64 роки) Боулдер, США[1] |
Поховання | d[2] |
Місце проживання | Одеса |
Країна | |
Діяльність | фізик, винахідник, письменник, фізик-ядерник, викладач університету, космолог, біохімік, астроном, астрофізик |
Alma mater | d ОНУ ім. І. І. Мечникова Санкт-Петербурзький державний університет |
Галузь | Фізична космологія |
Заклад | Університет Каліфорнії (Берклі) Університет Джорджа Вашингтона Інститут Нільса Бора d Університет Колорадо у Боулдері Фізико-технічний інститут ім. А. Ф. Іоффе РАН |
Вчителі | Фрідман Олександр Олександрович |
Аспіранти, докторанти | Ральф Ашер Алфер Вера Рубін |
Членство | Академія наук СРСР Американське фізичне товариство[3] Національна академія наук США |
Відомий завдяки: | квантова теорія альфа-розпаду, теорія Великого вибуху, концепція генетичного коду |
У шлюбі з | d |
Діти | Ігор Гамов |
Нагороди | член Американського фізичного товариства[d] |
Народився в Одесі, навчався в Одеському і Петроградському університетах, працював у Геттінгенському університеті і Ленінградському фізико-технічному інституті. У 1933 році насилу здобув дозвіл виїхати з СРСР на конференцію в Європу й назад вже не повернувся, ставши втікачем із СРСР. У 1940 році отримав громадянство США. Член-кореспондент АН СРСР (з 1932 по 1938 рік, відновлений посмертно 1990 року), член Національної академії наук США (1953).
Гамов відомий своїми роботами з квантової механіки, атомної та ядерної фізики, астрофізики, космології, біології. Він створив теорію тунельного ефекту і альфа-розпаду, був одним із основоположників моделі Гарячого Всесвіту, одним з піонерів застосування ядерної фізики до питань еволюції зір і першим чітко сформулював проблему генетичного коду. Широку популярність Гамову принесли його науково-популярні твори, в яких живою та доступною мовою розповідалось про наукову картину світу.
Біографія
Походження та юність в Одесі (1904—1922)
Георгій Гамов народився в Одесі 4 березня 1904 року в родині вчителів. Як по батьківській, так і по материнській лінії Гамов походив із відомих сімей. Його батько, Антон Михайлович Гамов був спадковим дворянином, викладав російську мову та літературу у приватній гімназії та реальному училищі. З боку батька більшість предків Гамова були військовими, а його дід, полковник Михайло Андрійович Гамов, обіймав посаду коменданта Кишинева. Мати Георгія, Олександра Арсеніївна Лебединцева, рано померла. Її предки належали до православного духовенства, займаючи видатні пости в церковній ієрархії, а дід Георгія Гамова [ru] був протоієреєм, настоятелем одеського Спасо-Преображенського кафедрального собору.
Батько заохочував захоплення Георгія Гамова точними науками — фізикою, астрономією, біологією. Після закінчення школи у 1921 році Георгій вступив на математичне відділення факультету професійної освіти Одеського інституту народної освіти (нині Одеський національний університет імені І. І. Мечникова). Серед його викладачів були фізик [ru], математики Веніамін Каган, [ru] та Самуїл Шатуновський. Одночасно Гамов підробляв обчислювачем в Одеській астрономічній обсерваторії.
Навчання в Ленінградському університеті (1922—1927)
У 1922 році Гамов покинув Одесу і вступив на [ru] Петроградського університету, який саме в той час перетворювався на центр радянської фізичної науки. Щоб мати додаткові засоби для існування, після прибуття в Петроград у липні 1922 року Гамов влаштувався спостерігачем на Метеорологічну станцію Лісового інституту і тричі на день знімав показання приладів. За протекцією старого знайомого його батька професора В. Оболенського, Гамов залишався на цій роботі до вересня 1923 року, поєднуючи її з навчанням в університеті.
З вересня 1923 до жовтня 1924 року Гамов завідував польовою метеорологічною обсерваторією 1-ї Артилерійської школи й читав там лекції з фізики. У жовтні 1924 року [ru] запросив Гамова до Державного оптичного інституту, де той зайнявся розробкою методики відбраковування оптичного скла та вивченням аномальної дисперсії світла в парах калію. Ця співпраця тривала до квітня 1925 року, коли Гамов остаточно зосередився на теоретичних дослідженнях. Він хотів спеціалізуватися у сфері загальної теорії відносності, і невдовзі його науковим керівником став Олександр Фрідман. Після передчасної смерті Фрідмана у вересні 1925 року керівництво Гамовим прийняв [ru], учень Пауля Еренфеста. Дипломна робота Гамова була присвячена деяким питанням теорії адіабатичних інваріантів. Велику користь молодому науковцю принесли лекції, які на той час в університеті читали такі відомі фізики та математики як Орест Хвольсон, Всеволод Фредерікс, Олександр Тудоровський, Володимир Смирнов.
За часів студентства Гамова сформувався тісний гурток молодих фізиків-однодумців, названий його учасниками «Джаз-бандою». Його ядро спочатку склали Гамов, Дмитро Іваненко, [ru] та В. Кравцов. Незабаром до них приєдналися Лев Ландау, Матвій Бронштейн та Віктор Амбарцумян. Троє друзів із цього гуртка — Гамов, Іваненко та Ландау — опублікували на початку 1928 року в [ru] статтю «Світові сталі та граничний перехід», в якій дали ієрархію фізичних теорій на основі системи фундаментальних констант — швидкості світла, гравітаційної сталої та сталої Планка (так звана cGh-система). Незважаючи на те, що самі автори вважали цю роботу лише жартом і ніколи на неї не посилалися, згодом вона привернула увагу дослідників своєю класифікацією основ фізики та принципів її розвитку.
Стажування за кордоном (1928—1931)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5rTDBKeVlXZG5YMnhoWWpGZk1Ua3pNQzVxY0djdk16QXdjSGd0UW5KaFoyZGZiR0ZpTVY4eE9UTXdMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Гамов закінчив університет у 1926 році та вступив до аспірантури. У тому ж році він був рекомендований як кандидат на поїздку до Німеччини на стажування. Однак дозвіл та всі необхідні документи були отримані лише навесні 1928 року. У червні він прибув у Геттінген, де був представлений керівнику тамтешньої групи теоретиків Максу Борну. Вирішивши зайнятися невирішеною теоретичною проблемою, Гамов обрав за основний напрям теорію атомного ядра, особливо проблему альфа-розпаду — одного з видів радіоактивності. Застосувавши ідею про квантово-механічне проникнення хвильової функції альфа-частинки через кулонівський бар'єр (тунельний ефект), йому вдалося показати, що частинки навіть з невеликою енергією можуть з певною ймовірністю вилітати з ядра. Це було перше успішне пояснення поведінки радіоактивних елементів з урахуванням квантової теорії. Ідею про підбар'єрне тунелювання на той час вже використовували при поясненні явищ термоелектронної ([en]) та автоелектронної емісії (Нордгейм і Ральф Фаулер), а також при розгляді поведінки двоатомних молекул (Фрідріх Гунд). Практично одночасно з Гамовим якісну ідею про роль тунельного ефекту в альфа-розпаді висловили [en] та [en], однак саме Гамову вдалося першому отримати важливі кількісні результати. На основі своєї теорії Гамов зміг оцінити розмір ядер (порядку 10−13 см) і, що ще важливіше, дати теоретичне пояснення емпіричного закону Гейгера — Неттола, який пов'язує енергію вилітаючої альфа-частинки з характерним часом альфа-розпаду (періодом напіврозпаду ядер). Уже в липні Гамов закінчив свою статтю і надіслав її в журнал «Zeitschrift für Physik». Його теорія швидко здобула визнання, а успіх Гамова зробив його широко відомим у науковому світі. У СРСР про нього навіть писала центральна комуністична газета «Правда», а радянський поет Дем'ян Бєдний склав про нього вірш.
У вересні 1928 року час відрядження Гамова минув, і йому необхідно було повертатися до Ленінграда. Дорогою він заїхав до Копенгагена, де зустрівся з Нільсом Бором, і той запропонував йому залишитися на рік у його інституті і виклопотав йому стипендію фонду Карлсберга. Цьому посприяв і рекомендаційний лист на ім'я Бора, написаний Абрамом Йоффе. За час свого продовженого відрядження Гамов відвідав інші найважливіші наукові центри того часу: у Лейдені він обговорював з Паулем Еренфестом перші кроки краплинної моделі ядра і пов'язані з нею уявлення про енергетичні рівні ядер, а в Кембриджі він включився в обговорення перспектив розщеплення ядер прискореними Протонами, що виявилося досить ефективним методом завдяки тунельному ефекту (відповідні експерименти були здійснені Джоном Кокрофтом та Ернестом Волтоном у 1932).
Навесні 1929 року Гамов повернувся до Ленінграда, а вже восени він знову був у Копенгагені. Цьому сприяло здобуття ним річної стипендії Рокфеллерівського фонду (120 доларів на місяць), на яку він був висунутий його колишнім науковим керівником [ru] та академіком Олексієм Криловим. Його кандидатуру підтримали кембриджські фізики Ернест Резерфорд та Ральф Фаулер. За кордоном Гамов, як і раніше, брав активну участь у роботах з ядерної тематики, які проводилися в Данії та Англії, багато подорожував. Він планував вирушити в подорож Європою на мотоциклі влітку 1931 року, проте після закінчення терміну відрядження був змушений повернутися до СРСР, оскільки в нього закінчився термін дії візи.
Останні роки в СРСР (1931—1933)
Навесні 1931 року Гамов повернувся до Ленінграда і відразу ж включився до робіт з ядерної фізики, які почали проводитись у [ru], Фізико-математичному інституті та Ленінградському університеті. Незабаром академік Абрам Йоффе запросив Гамова консультантом до новоствореного Відділу фізики ядра в Ленінградському фізико-технічному інституті, де вже працювали такі відомі науковці як Микола Семенов, Ігор Курчатов, Яків Френкель та Володимир Фок. Одночасно Гамов був одним з ініціаторів створення Інституту теоретичної фізики на базі фізичного відділу Фізико-математичного інституту, однак ця ініціатива не знайшла підтримки в академічного керівництва. У березні 1932 року наукові заслуги Гамова були високо оцінені на чергових виборах в АН СРСР: він був обраний членом-кореспондентом, ставши в 28 років наймолодшим фізиком, обраним до академії.
У період роботи Гамова у фізичному відділі [ru] (1931—1934) під керівництвом і Курчатова, Мисовського та Гамова було створено перший в Європі циклотрон. Проєкт був представлений 1932 року Гамовим і Мисовським та затверджений Вченою радою. 1937 року установка запрацювала.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkU1TDFOdmJIWmhlVEU1TXpOTVlYSm5aUzVxY0djdk16QXdjSGd0VTI5c2RtRjVNVGt6TTB4aGNtZGxMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
1931 року Гамов познайомився з випускницею [ru] Любов'ю Вохмінцевою, і незабаром вони одружилися. Тоді ж Гамов почав відчувати зміни в становищі науковців у СРСР. У жовтні 1931 року в Римі відбувся Міжнародний конгрес з ядерної фізики, куди запросили й Гамова, але йому так і не вдалося отримати дозвіл на виїзд із СРСР, так що його доповідь мусив прочитати Макс Дельбрюк. Після цього Гамов почав шукати нагоди залишити країну, в тому числі нелегально. Влітку 1932 року, під час відпустки в Криму, Гамов із дружиною спробували доплисти на байдарці до турецького узбережжя, але їм завадив шторм.
Зручний випадок представився восени 1933 року, коли Гамов за рекомендацією Йоффе був призначений радянським представником на Сьомому Сольвеєвському конгресі в Брюсселі. Крім того, за нього поручився організатор конгресу, почесний член АН СРСР та член ЦК Компартії Франції Поль Ланжевен. Завдяки знайомству з Миколою Бухаріним Гамов зміг потрапити на прийом до Молотова та отримати візу й для своєї дружини. Після закінчення терміну відрядження він вирішив не повертатися до СРСР і розпочав переговори про отримання постійної роботи за кордоном. Водночас він не хотів остаточного розриву з батьківщиною і просив про продовжити відрядження. У листі до Петра Капиці від 15 листопада 1933 року Гамов писав:
![]() | Зараз я хочу йти Вашими стопами і, якщо можливо, перейти в так званий «стан Капиці», тобто жити за кордоном з радянським паспортом. Написав до Москви, просячи у міцних виразах продовження відрядження на рік. | ![]() |
У жовтні 1934 року вийшов термін відрядження, Гамов у СРСР не повернувся, його звільнили з Радієвого інституту і Фізико-математичного інституту, а в 1938 році виключили і з числа членів-кореспондентів АН СРСР.
У Вашингтоні. Енергія та еволюція зір (1934—1946)
Після від'їзду з СРСР Гамов працював то в Радієвому інституті в Парижі, то в Кембриджському університеті, то в Інституті Нільса Бора в Копенгагені, але ніхто не хотів запропонувати йому постійне місце. 1934 року почали приходити пропозиції з Америки. Спочатку Ернест Лоуренс спробував влаштувати Гамова до Каліфорнійського університету в Берклі, проте ця спроба зірвалася через фінансові проблеми. Незабаром за протекцією Мерла Тьюва він був запрошений на посаду професора до столичного Університету Джорджа Вашингтона, де почав працювати з осені 1934 року. Відразу Гамов ініціював проведення у Вашингтоні щорічних конференцій, на які збиралися найвідоміші фізики світу. Іншим його важливим рішенням було запрошення до університету його старого знайомого за копенгагенськими часами Едварда Теллера (як пояснював сам Гамов, «щоб було з ким поговорити про теоретичну фізику»).
Співпраця Гамова з Теллером виявилася дуже плідною. У 1936 році їм вдалося узагальнити теорію бета-розпадуФермі, сформулювавши правила відбору і ввівши уявлення про «переходи Гамова — Теллера» (переходи зі зміною спіна ядра). У цей час Гамов почав активно цікавитися зв'язком між ядерними процесами та джерелом енергії зір: перші підходи (Гаутерманс та Аткінсон) до вирішення цієї проблеми з'явилися в 1930 році під впливом саме гамівської роботи про тунельний ефект при альфа-розпаді. Наприкінці 1930-х років вже самому Гамову (спільно з Теллером) вдалося покращити розуміння питання про енергію зір, врахувавши останні досягнення ядерної фізики. Ці дослідження вплинули на відкриття Гансом Бете вуглецево-азотного циклу в 1938 року. У 1937—1940 роках Гамов побудував першу послідовну теорію еволюції зір з термоядерним джерелом енергії. У 1940—1941 роках разом зі своїм учнем Маріо Шенбергом він дослідив роль нейтрино в катастрофічних процесах, які відбуваються при спалахах нових і наднових зір (так зване нейтринне охолодження). У 1942 році спільно з Теллером він запропонував теорію будови червоних гігантів, припустивши наявність у них стійкого ядра та оболонки, в якій відбуваються термоядерні реакції.
У 1941 році Теллер залишив університет і став учасником проєкту зі створення атомної бомби, однак Гамова до цих робіт не залучили з міркувань безпеки. Він брав участь у вирішенні другорядних задач, ставши консультантом Військово-морського відомства. У ході цієї діяльності він зблизився з Альбертом Ейнштейном (так само не залученим до ядерної програми), спілкування з яким змусило його згадати свого вчителя Фрідмана і звернуло його увагу до питань космології. Лише влітку 1948 року Гамов отримав допуск від військових і зміг взяти участь у створенні водневої бомби під керівництвом Теллера.
«Великий Вибух» та генетичний код (1946—1956)
У 1946 році Гамов активно включився в роботу в галузі космології, запропонувавши модель «гарячого Всесвіту» (уточнення теорії Великого Вибуху). В її основу легли уявлення про розширення Всесвіту, дані про сучасну поширеність елементів (особливо про співвідношення водню та гелію) та оцінки віку Всесвіту, який у ті роки вважався приблизно рівним віку Землі. Виходячи з великого значення ентропії раннього Всесвіту, в 1948 році Гамов спільно зі своїми учнями Ральфом Алфером і Робертом Германом розробив теорію утворення хімічних елементів шляхом послідовного нейтронного захоплення (нуклеосинтез). У рамках цієї теорії було передбачено існування реліктового випромінювання і дано оцінку його сучасної температури (в діапазоні 1-10 К).
Теорія Гамова та його співробітників не привернула великої уваги фізиків (особливо експериментаторів) та фактично залишалася довгий час непоміченою. Однією з причин цього було те, що міркування про ранній Всесвіт у той час вважалися чисто умоглядними. Більше того, концепція «гарячого Всесвіту» представлялася не найвірогіднішою: серйозну конкуренцію їй складали модель «холодного Всесвіту» (Яків Зельдович та співробітники) та теорія стаціонарного Всесвіту Фреда Гойла та співавторів. Тому відкриття 1965 року Арно Пензіасом і Робертом Вільсоном реліктового випромінювання (Нобелівська премія 1978 року) відбулося значною мірою випадково. Проте заслуги Гамова та його учнів здобули широке визнання колег. За словами Стівена Вайнберга,
![]() | Гамов, Альфер і Герман заслуговують на колосальну повагу також за те, що вони серйозно захотіли сприйняти ранній Всесвіт і досліджували те, що мають сказати відомі фізичні закони про перші три хвилини. | ![]() |
У 1954 році, через рік після відкриття структури молекули ДНК, Гамов несподівано зробив істотний внесок у становлення нової дисципліни — молекулярної біології, вперше поставивши проблему генетичного коду. Він зрозумів, що структура основних будівельних блоків клітини — білків, що складаються з 20 основних (природних) амінокислот, — повинна бути зашифрована в послідовності з чотирьох можливих нуклеотидів, що входять до складу молекули ДНК. Виходячи з простих арифметичних міркувань, Гамов показав, що при поєднанні 4 нуклеотидів трійками виходять 64 (43) різні комбінації, чого цілком достатньо для запису спадкової інформації, і висловив сподівання, що «хтось із молодших науковців доживе до його [генетичного коду] розшифрування». Таким чином, він був першим, хто припустив кодування амінокислот в білках триплетами нуклеотидів.
Згодом Гамов запропонував конкретну схему реалізації генетичного коду: збирання білка відбувається безпосередньо на молекулі ДНК, причому кожна амінокислота міститься в ромбічній виїмці між чотирма нуклеотидами, по два від кожного з комплементарних ланцюгів. Хоча такий ромб складається з чотирьох нуклеотидів і, отже, кількість поєднань дорівнює 256, через обмеження, пов'язані з водневими зв'язками нуклеотидних залишків, можливими виявляються якраз 20 варіантів таких ромбів. Ця схема, яка отримала назву «бубнового коду», передбачає кореляцію між послідовними амінокислотними залишками, так як два нуклеотиди завжди входять у два сусідні ромби. Подальші дослідження показали, що ця модель Гамова не узгоджується з експериментальними даними.
Припущення про триплетне кодування інформації в молекулі ДНК було підтверджено в 1961 році експериментами Френсіса Кріка і співробітників, а до 1967 року генетичний код був остаточно розшифрований. У жовтні 1968 року Роберту Голлі, Гару Корану та Маршаллу Ніренбергу було присуджено Нобелівську премію за цю роботу.
Гамов-популяризатор. Останні роки (1956—1968)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhoTDBkaGJXOTNYMGRsYjNKblpWOW5jbUYyWlM1cWNHY3ZNakl3Y0hndFIyRnRiM2RmUjJWdmNtZGxYMmR5WVhabExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
У середині 1950-х років Гамов розлучився з Любов'ю Вохмінцевою і одружився з Барбарою Перкінс. У 1956 році він переїхав до Боулдера, де обійняв посаду професора Колорадського університету. Того ж року Гамов отримав від ЮНЕСКО премію Калинга за популяризацію науки. Перші кроки в цій галузі Гамов зробив узимку 1938 року, коли написав коротке фантастичне оповідання про пригоди банківського клерка містера Томпкінса у світі теорії відносності. Оскільки жоден журнал не зацікавився й не схотів опублікувати його, Гамов вирішив більше не повертатись до цього свого твору. Влітку того ж року на конференції у Варшаві він згадав про цю невдачу в розмові з кембриджським фізиком Чарльзом Дарвіном, онуком знаменитого біолога, і той порадив йому надіслати оповідання в журнал «», який видавався в Кембриджському університеті під редакцією Чарльза Сноу. Той погодився надрукувати оповідання та запропонував написати ще кілька. Цикл оповідань, об'єднаний заголовком «Містер Томпкінс у Дивокраї», був виданий окремою книгою в 1940 році і витримав багато видань майже всіма європейськими мовами. Успіх цієї книги спонукав Гамова написати кілька продовжень пригод містера Томпкінса (у тому числі у світі квантової механіки та молекулярної біології), а також низку інших науково-популярних книг з фізики та астрофізики. Він також був автором близько десятка статей у відомому журналі «Scientific American».
В останні роки життя Гамов тяжко страждав від порушень серцево-судинної системи, переніс кілька операцій. Перебуваючи в лікарні, він заразився і перехворів гепатитом. Гамов помер у Боулдері 19 серпня 1968 року, там же знаходиться його могила, на цвинтарі англ. Green Mountain Cemetery. Одна з високих будівель, побудованих на території Колорадського університету, має назву «Вежа Гамова». У 1990 році він був посмертно відновлений у званні члена-кореспондента АН СРСР.
Науковий внесок
Основні праці Гамова присвячені квантовій механіці, атомній та ядерній фізиці, астрофізиці, космології, біології, історії фізики. Незалежно від [en] та [en] 1928 року він застосував квантову механіку до пояснення альфа-розпаду і показав, що частинки навіть з невеликою енергією можуть долати потенційний бар'єр, побудував модель прямокутної потенціальної ями (1928). У результаті виникло уявлення про тунельний ефект. Сформулював уявлення про рівні ексергії у ядрі та показав, що найефективнішими «ядерними снарядами» є протони. Разом із Едвардом Теллером 1936 року встановив правила відбору в теорії бета-розпаду.
Значних успіхів досяг в астрофізиці та космології. Широко використовував для інтерпретації зоряної еволюції ядерну фізику. Першим почав розраховувати моделі зір з термоядерними джерелами енергії, досліджував еволюційні треки зірок, запропонував у 1942 році модель оболонки червоного гіганта, досліджував роль нейтрино при спалахах нових та наднових зір. У 1946–1948 роках розробив теорію утворення хімічних елементів шляхом послідовного нейтронного захоплення та модель гарячого Всесвіту, в межах якої передбачив реліктове випромінювання і 1956 року оцінив його температуру в 6 К. Ця модель була підтверджена 1965 року експериментальним відкриттям реліктового випромінювання. Запропонував механізм зоряного колапсу.
Г. Гамову належить перша чітка постановка проблеми генетичного коду.
Він є автором багатьох науково-популярних книг («Створення Всесвіту», «Зірка, названа Сонцем», «Квантова механіка», «Тяжіння», «Біографія фізики», та ін.).
Г. Гамов — автор багатьох визнаних світовою читацькою аудиторією науково-популярних книг, зокрема «Містер Томпкінс у Країні Чудес» (1939), трилогії «Народження й смерть Сонця» (1949), «Біографія Землі» (1941), «Народження Всесвіту» (1952), «Раз, два, три… нескінченність» (1947), «Тридцять років, що сколихнули фізику» (1966), «Моя світова лінія: неофіційна біографія» (1970).
Родина
Дружини:
- Любов Вохмінцева (1909—1985). Шлюб зареєстрований 1 листопада 1931 року. Розлучилися 1956 року.
- дочка, померла невдовзі після пологів
- син, Ігор Гамов (1934-2021)
- Барбара Мерріг'ю Гамов (англ. Barbara Merrihew Gamow, 1905—1975). Шлюб зареєстрований 1958 року.
Особистість Гамова
Данський фізик Крістіан Меллер, який працював на початку 1930-х років в Інституті Нільса Бора, так відгукувався про манеру роботи Гамова:
![]() | Часом виникало відчуття, що насправді він використовував весь свій час і енергію на вигадування жартів і грубуватих дотепів, і що він саме це вважав, так би мовити, своїм головним завданням, а що важливі статті, які він писав тоді про альфа-розпад та властивості атомних ядер, були лише побічним продуктом його діяльності. | ![]() |
Радянський фізик-теоретик Лев Ландау, який був протягом навчання в університеті близьким другом Гамова, у листі Петру Капіці так охарактеризував його (1932):
![]() | Необхідно обрати Джоні Гамова академіком. Адже він безперечно найкращий теоретик СРСР. | ![]() |
Багато колег Гамова відзначали його скромні знання в математиці й схильність до напівякісних досліджень. Так, астрономка Вера Рубін, яка у 1950-ті роки працювала під керівництвом Гамова, писала:
![]() | Він не вмів ні писати, ні рахувати. Він не відразу сказав би вам скільки буде 7×8. Але його розум був здатний осягнути Всесвіт. | ![]() |
Едвард Теллер, керівник американського проєкту зі створення водневої бомби, так охарактеризував участь Гамова в цьому проєкті:
![]() | Дев'яносто відсотків гамівських ідей були помилковими, і не коштувало великих зусиль в цьому переконатися. Але він не мав нічого проти. Він був із тих, хто не схильний молитися на свої винаходи. Він міг запропонувати цікаву ідею, і якщо вона не проходила, відразу обертав це на жарт. З ним було дуже приємно працювати разом. | ![]() |
Американський математик польського походження Станіслав Улам у передмові до незакінченої автобіографії Гамова, яка вийшла 1970 року, писав:
![]() | Мій покійний друг, математик С. Банах сказав мені якось: хороші математики бачать аналогії між теоремами чи теоріями, а найкращі бачать аналогії між аналогіями. Цією здатністю бачити аналогії між моделями для фізичних теорій Гамов володів у майже неймовірній мірі. [...] Було дивно бачити, як далеко він міг просунутися за допомогою інтуїтивних картинок і аналогій, почерпнутих шляхом порівнянь з галузі історії або навіть мистецтва. | ![]() |
Пам'ять
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelkxTDBkbGIzSm5aVjlIWVcxdmQxOTBiM2RsY2k1cWNHY3ZNakl3Y0hndFIyVnZjbWRsWDBkaGJXOTNYM1J2ZDJWeUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
- У 1970 році на честь Георгія Гамова названо кратер Гамов на зворотному боці Місяця.
- На честь Георгія Гамова названо астероїд 8816 Гамов, відкритий українським астрономом Людмилою Карачкіною в Кримській астрофізичній обсерваторії 17 грудня 1984 року.
- 1996 року в Одесі ім'ям Гамова було названо сквер на перетині вулиць Балківської та Мельницької, а також провулок біля нього.
- Меморіальні дошки на честь Георгія Гамова встановлені в Університеті Джорджа Вашингтона та на стіні головного корпусу Одеського національного університету імені І. І. Мечникова.
- На базі Одеського національного університету імені І. І. Мечникова відбуваються щорічна Гамовська конференція, присвячена різним розділам астрофізики.
- 2015 року Російсько-американською науковою асоціацією заснована Премія імені Георгія Гамова, яка вручається російськомовним науковцям, які працюють у США.
- З 2021 року вручається Премія імені Г. А. Гамова НАН України за видатні наукові роботи в галузі астрофізики і космології по Відділенню фізики і астрономії НАН України. Планується присудження премії один раз на чотири роки.
Бібліографія
Книги
Гамов є автором декількох десятків наукових та науково-популярних книг (див. його (англ.)), серед яких:
- The Birth and Death of the Sun = Народження та смерть Сонця (1940, виправлено 1952)
- The Biography of the Earth = Біографія Землі (1941)
- Atomic Energy in Cosmic and Human Life = Атомна енергія в космосі і людському житті (1946)
- One Two Three … Infinity = Раз, два, три... нескінченність (1947, виправлено 1961), проілюстрована автором. Книга обговорює математику, біологію, фізику, кристалографію тощо.
- The Moon = Місяць (1953)
- G. Gamow|, M. Stern, Puzzle-Math = Загадкова математика (1958)
- Biography of Physics = Біографія фізики (1961)
- Gravity = Гравітація (1962). Розповідає про Галілея, Ньютона, Ейнштейна
- A Planet Called Earth = Планета під назвою Земля (1963)
- A Star Called the Sun = Зоря під назвою Сонце (1964)
- Thirty Years That Shook Physics: The Story of Quantum Theory = Тридцять років, що потрясли світ: Історія квантової теорії (1966)
- My World Line: An Informal Autobiography = Моя світова лінія: Неформальна автобіографія (1970)
Серія про містера Томпкінса:
- Mr Tompkins in Wonderland = Містер Томпкінс в Країні Чудес (1940), вперше опубліковано в 1938 році в кількох номерах журналу «Discovery» (Великобританія)
- Mr Tompkins Explores the Atom = Містер Томпкінс досліджує атом (1945)
- Mr Tompkins in Paperback = Містер Томпкінс в паперовій обкладинці (1965), об'єднує книжки «Містер Томпкінс в Країні Чудес» і «Містер Томпкінс досліджує атом»
- The New World of Mr Tompkins = Новий світ містера Томпкінса (1999), у співавторстві з [en] оновлена версія «Містера Томпкінса в паперовій обкладинці»
- Mr Tompkins Learns the Facts of Life = Містер Томпкінс вивчає факти життя (1953), про біологію
- Mr. Tompkins Inside Himself = Містер Томпкінс всередині самого себе (1967), в співавторстві з [en], виправлена версія книги «Містер Томпкінс вивчає факти життя», яка дає ширший погляд на біологію, включаючи останні досягнення молекулярної біології
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJsTDFSb1pXOXllVjl2Wmw5QmRHOXRhV05mVG5WamJHVjFjeTB5TG1wd1p5OHhPREJ3ZUMxVWFHVnZjbmxmYjJaZlFYUnZiV2xqWDA1MVkyeGxkWE10TWk1cWNHYz0uanBn.jpg)
Наукові підручники
- The Constitution of Atomic Nuclei and Radioactivity = Будова атомних ядер і радіоактивність (1931)
- Structure of Atomic Nuclei and Nuclear Transformations = Структура атомних ядер і ядерні перетворення (1937)
- Atomic Energy in Cosmic and Human Life = Атомна енергія в космічному та людському житті (1947)
- Theory of Atomic Nucleus and Nuclear Energy Sources = Теорія атомних ядер і ядерні джерела енергії (1949), у співавторстві з Чарльзом Крічфілдом
- The Creation of the Universe = Створення Всесвіту (1952)
- Matter, Earth and Sky = Матерія, земля і небо (1958)
- Physics: Foundations & Frontiers = Фізика: Основи та межі (1960), у співавторстві з Джоном Клівлендом
- The Atom and its Nucleus = Атом і його ядро (1961)
- Mr. Tompkins Gets Serious: The Essential George Gamow = Містер Томпкінс стає серйозним: головне від Джорджа Гамова (2005), за редакцією Роберта Ертера. Включає матеріал з «Матерії, Землі та неба» та «Атома і його ядра». Незважаючи на назву, ця книга не є частиною cерії про містера Томпкінса
Статті
- G. Gamow. Zur Quantentheorie des Atomkernes = До квантової теорії атомних ядер // Zeitschrift für Physik. — 1928. — Bd. 51. — S. 204–212.
- G. Gamow, E. Teller. Selection Rules for the β-Disintegration = Правила відбору для β-розпаду // Physical Review. — 1936. — Vol. 49. — P. 895.
- G. Gamow, E. Teller. Some Generalizations of the β Transformation Theory = Деякі узагальнення теорії β-трансформації // Physical Review. — 1937. — Vol. 51. — P. 289.
- R. A. Alpher, H. Bethe, G. Gamow. The Origin of Chemical Elements = Походження хімічних елементів // Physical Review. — 1948. — Vol. 73. — P. 803-804.
- R. A. Alpher, R. Herman, G. A. Gamow. Thermonuclear Reactions in the Expanding Universe = Термоядерні реакції у Всесвіті, що розширюється // Physical Review. — 1948. — Vol. 74. — P. 1198.
Див. також
Примітки
- Deutsche Nationalbibliothek Record #11871628X // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- Find a Grave — 1996.
- NNDB — 2002.
- Астрономічний енциклопедичний словник, ст. 99
- Интересно, что одним из учеников А. М. Гамова в старших классах Одесского реального училища был Л. Д. Троцкий, который упоминал о нём в автобиографии «Моя жизнь» Архівна копія на сайті Wayback Machine..
- В. Я. Френкель. Георгий Гамов: линия жизни 1904—1933 // Успехи физических наук. — Российская академия наук, 1994. — Т. 164, вып. 8 (6 июля). — С. 846. з джерела 12 серпня 2017.
- Журнал «Личности». Личности 26/2010. Георгий Гамов. оригіналу за 16 квітня 2018. Процитовано 7 листопада 2015.
- Джордж Гамов — классик современной физики. оригіналу за 4 березня 2016. Процитовано 6 листопада 2015.
- Френкель В. Я. Георгий Гамов… — С. 847.
- Френкель В. Я. Георгий Гамов… — С. 847.
- Prokofiev W., Gamov G.,. Anomale Dispersion an den Linien der Hauptserie des Kaliums // Z. Phys.,. — 1927. — Т. 44, № 11—12 (6 липня). — С. 887—892.
- Прокофьев В. К., Гамов Г. А. Аномальная дисперсия в главной серии калия // Труды ГОИ. — Л., 1928. — Т. 4, № 36 (6 липня). — С. 1—6.
- В. Я. Френкель. Георгий Гамов… С. 848.
- В. Я. Френкель. Георгий Гамов… С. 850.
- В. Я. Френкель. Георгий Гамов… С. 849.
- Г. Гамов, Д. Иваненко, Л. Ландау. Мировые постоянные и предельный переход // [ru]. Часть физическая. — 1928. — Т. LX (6 липня). — С. 13. з джерела 5 листопада 2007.
- Л. Б. Окунь. Фундаментальные константы физики // Успехи физических наук. — Российская академия наук, 1991. — Т. 161, вып. 9 (6 июля). — С. 181. з джерела 23 липня 2018.
- Френкель В. Я. Георгий Гамов… — С. 851—852.
- Г. Гамов. Очерк развития учения о строении атомного ядра (I. Теория радиоактивного распада) // УФН 1930. В. 4. Архівна копія на сайті Wayback Machine.
- Френкель В. Я. Георгий Гамов… — С. 854—855.
- Закон Гейгера — Неттолла Архівна копія на сайті Wayback Machine. // Физическая энциклопедия. — М.: СЭ, 1988. — Т. 1. — С. 421.
- Демьян Бедный. До атомов добрались // Правда. — 25 ноября 1928.
Бедный Д. Полное собрание сочинений. — Ленинград, 1930. — Т. 14. — С. 52. - Френкель В. Я. Георгий Гамов… — С. 855—857.
- В. Я. Френкель, П. Джозефсон. Советские физики — стипендиаты Рокфеллеровского фонда // Успехи физических наук. — Российская академия наук, 1990. — Т. 160, вып. 11 (6 июля). — С. 127—129. з джерела 19 липня 2018.
- В. Я. Френкель. Георгий Гамов… С. 861—864.
- . Архів оригіналу за 23 березня 2010. Процитовано 12 квітня 2010.
- . Архів оригіналу за 4 грудня 2009. Процитовано 28 березня 2010.
- . Архів оригіналу за 19 березня 2012. Процитовано 28 березня 2010.
- Г. Гамов. Моя мировая линия (отрывок) // [ru]. — 1989. — № 5 (6 липня). — С. 27—28.
- Г. Гамов. Моя мировая линия (отрывок) // [ru]. — 1989. — № 5. — С. 28—30.
- Г. Гамов. Моя мировая линия (отрывок) // [ru]. — 1989. — № 5. — С. 31—32.
- В.Я. Френкель. Переписка Г. А. Гамова и П. Л. Капицы : [ 7 січня 2017] : ( )[рос.] // Успехи физических наук. — Российская академия наук, 1994. — Т. 164, вып. 8. — С. 885.
- В. Я. Френкель. Георгий Гамов… С. 865.
- В. Я. Френкель. Переписка Гамова и Капицы. С. 887.
- [ru]. Гамов в Америке: 1934—1968 // Успехи физических наук. — Российская академия наук, 1994. — Т. 164, вып. 8 (6 июля). — С. 868. з джерела 8 серпня 2017.
- Бета-распад Архівна копія на сайті Wayback Machine. // Физическая энциклопедия. — М.: СЭ, 1988. — Т. 1, С. 192.
- А. Д. Чернин. Гамов в Америке. С. 869.
- Дж. Гамов Архівна копія на сайті Wayback Machine. // И. Г. Колчинский, А. А. Корсунь, М. Г. Родригес. Астрономы: Биографический справочник. — Киев: Наукова думка, 1977. — С. 63.
- А. Д. Чернин. Гамов в Америке. С. 870.
- Я. Б. Зельдович. «Горячая» модель Вселенной // Успехи физических наук. — Российская академия наук, 1966. — Т. 89, вып. 8 (6 июля). — С. 647—648. з джерела 20 липня 2018.
- А. Д. Чернин. Как Гамов вычислил температуру реликтового излучения, или немного об искусстве теоретической физики // Успехи физических наук. — Российская академия наук, 1994. — Т. 164, вып. 8 (6 июля). — С. 889—896. з джерела 11 серпня 2017.
- С. Вайнберг. Первые три минуты. — М.: РХД, 2000. — С. 130—139. См. также дополнение Я. Б. Зельдовича на с. 213—216.
- Я. Б. Зельдович. «Горячая» модель Вселенной : [ 20 липня 2018] : ( )[рос.] // Успехи физических наук. — Российская академия наук, 1966. — Т. 89, вып. 8. — С. 648.
- А. Д. Чернин. Гамов в Америке. С. 874.
- С. Вайнберг. Первые три минуты. — М.: РХД, 2000. — С. 139
- А. Д. Чернин. Гамов в Америке. С. 876.
- [ru]. Биофизика. — 2-е изд. — М.: Наука, 1988. — С. 258—259.
- Crick F.H., Barnett L., Brenner S. and Watts-Tobin R.J. General nature of the genetic code for proteins // Nature. — 1961. — Vol. 192 (6 July). — P. 1227—1232.
- М. Д. Франк-Каменецкий. Самая главная молекула. — М.: Наука, 1988. — С. 23—27.
- А. Д. Чернин. Гамов в Америке. С. 878.
- Г. Гамов. Приключения мистера Томпкинса. — Ижевск: РХД, Удмуртский университет, 1999. — С. 5—6.
- В. Я. Френкель. Георгий Гамов… С. 858.
- В. Я. Френкель. Георгий Гамов… С. 864.
- А. Д. Чернин. Гамов в Америке. С. 867.
- А. Д. Чернин. Гамов в Америке. С. 871.
- А. Д. Чернин. Как Гамов вычислил температуру реликтового излучения. С. 896.
- Довідник Міжнародного Астрономічного Союзу. оригіналу за 3 червня 2020. Процитовано 5 липня 2020.
- База даних MPC про малі тіла Сонячної системи (8816)(англ.)
- https://universemagazine.com/georgij-gamov-z-odesy-batko-teoriyi-velykogo-vybuhu/
- http://gamow.odessa.ua/
- Премия Гамова 2021 года присуждена филологу Марку Липовецкому и биохимику Вадиму Гладышеву(рос.)
- Премія імені Г.А. Гамова. Національна академія наук України. Архів оригіналу за 20 липня 2023. Процитовано 20 лютого 2023.
Література
- Віталій Абліцов «Галактика „Україна“. Українська діаспора: видатні постаті» — К.: КИТ, 2007. — 436 с.
- Сегре, Джіно (2017). Звичайні генії: як два диваки творили сучасну науку. З англійської переклали О.Гординчук, Г.Лелів. Київ: К.І.С.
- Георгій Гамов з Одеси — батько теорії Великого вибуху // The Universe. Space. Tech.. — 3 березня 2022.
- Джорж - Георгій Гамов: генетичний код // Світ. — Листопад 2021. — Т. 43-44.
- Колчинский И.Г., Корсунь А.А., Родригес М.Г. Астрономы: Биографический справочник. — 2-е изд., перераб. и доп. — Киев : Наукова думка, 1986. — 512 с.
- Храмов Ю. А. Гамов Джордж (Георгий Антонович) // Физики : Биографический справочник / Под ред. А. И. Ахиезера. — Изд. 2-е, испр. и доп. — М. : Наука, 1983. — С. 74. — 400 с. — 200 000 экз.
- Ю. И. Лисневский. Георгий Антонович Гамов. Жизнь в России и СССР // Вопросы истории естествознания и техники. — 1989. — № 1, 2 (6 липня). — С. 48—55, 97—107.
- Michael Cramer Andersen. George Gamow: Combining physics with humour // ICPS'97. — 1997. — 6 липня. — С. 1—12. з джерела 19 липня 2011.
- Статті з випуску УФН, присвяченого 90-річчю від дня народження Гамова:
- В. Я. Френкель. Георгий Гамов: линия жизни 1904—1933 // Успехи физических наук. — Российская академия наук, 1994. — Т. 164, вып. 8 (6 июля). — С. 845—866.
- А. Д. Чернин. Гамов в Америке: 1934—1968 // Успехи физических наук. — Российская академия наук, 1994. — Т. 164, вып. 8 (6 июля). — С. 867—878.
- В. Я. Френкель. Переписка Г. А. Гамова и П. Л. Капицы // Успехи физических наук. — Российская академия наук, 1994. — Т. 164, вып. 8 (6 июля). — С. 879—888.
- А. Д. Чернин. Как Гамов вычислил температуру реликтового излучения, или немного об искусстве теоретической физики // Успехи физических наук. — Российская академия наук, 1994. — Т. 164, вып. 8 (6 июля). — С. 889—896.
Посилання
- А. Р. Смирнов (ФТІ НАНУ): Гамов — триразовий нелауреат нобелівської премії [ 21 вересня 2015 у Wayback Machine.]
- «Імена твої, Україно» [ 25 квітня 2012 у Wayback Machine.] — Іван Корсак, Луцьк: ПВД «Твердиня», 2007 ст. 148—153
- Пугач О. В. Одесит Георгій Гамов, тричі не лауреат Нобелівки \\ Культура і життя. — 2022. — № 1-2. — С. 6-7.
- The Distinguished Life and Career of George Gamow на сайті Університету Колорадо у Боулдері
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshih lyudej iz prizvishem Gamov Ga mov Georgij Antonovich takozh Dzhordzh Gamov angl George Gamow 20 lyutogo 4 bereznya 1904 19040304 Odesa 9 serpnya 1968 Boulder radyanskij ta amerikanskij fizik teoretik astrofizik i populyarizator nauki ukrayinskogo pohodzhennya Dzhordzh Gamovros Geo rgij Anto novich Ga movIm ya pri narodzhenniros Georgij Anto novich Ga movNarodivsya20 lyutogo 4 bereznya 1904 1904 03 04 OdesaPomer19 serpnya 1968 1968 08 19 64 roki Boulder SShA 1 Pohovannyad 2 Misce prozhivannyaOdesaKrayina SShADiyalnistfizik vinahidnik pismennik fizik yadernik vikladach universitetu kosmolog biohimik astronom astrofizikAlma materd ONU im I I Mechnikova Sankt Peterburzkij derzhavnij universitetGaluzFizichna kosmologiyaZakladUniversitet Kaliforniyi Berkli Universitet Dzhordzha Vashingtona Institut Nilsa Bora d Universitet Kolorado u Boulderi Fiziko tehnichnij institut im A F Ioffe RANVchiteliFridman Oleksandr OleksandrovichAspiranti doktorantiRalf Asher Alfer Vera RubinChlenstvoAkademiya nauk SRSR Amerikanske fizichne tovaristvo 3 Nacionalna akademiya nauk SShAVidomij zavdyaki kvantova teoriya alfa rozpadu teoriya Velikogo vibuhu koncepciya genetichnogo koduU shlyubi zdDitiIgor GamovNagorodipremiya Kalinga YuNESKO 1956 chlen Amerikanskogo fizichnogo tovaristva d Gamov Georgij Antonovich u Vikishovishi Narodivsya v Odesi navchavsya v Odeskomu i Petrogradskomu universitetah pracyuvav u Gettingenskomu universiteti i Leningradskomu fiziko tehnichnomu instituti U 1933 roci nasilu zdobuv dozvil viyihati z SRSR na konferenciyu v Yevropu j nazad vzhe ne povernuvsya stavshi vtikachem iz SRSR U 1940 roci otrimav gromadyanstvo SShA Chlen korespondent AN SRSR z 1932 po 1938 rik vidnovlenij posmertno 1990 roku chlen Nacionalnoyi akademiyi nauk SShA 1953 Gamov vidomij svoyimi robotami z kvantovoyi mehaniki atomnoyi ta yadernoyi fiziki astrofiziki kosmologiyi biologiyi Vin stvoriv teoriyu tunelnogo efektu i alfa rozpadu buv odnim iz osnovopolozhnikiv modeli Garyachogo Vsesvitu odnim z pioneriv zastosuvannya yadernoyi fiziki do pitan evolyuciyi zir i pershim chitko sformulyuvav problemu genetichnogo kodu Shiroku populyarnist Gamovu prinesli jogo naukovo populyarni tvori v yakih zhivoyu ta dostupnoyu movoyu rozpovidalos pro naukovu kartinu svitu BiografiyaPohodzhennya ta yunist v Odesi 1904 1922 Georgij Gamov narodivsya v Odesi 4 bereznya 1904 roku v rodini vchiteliv Yak po batkivskij tak i po materinskij liniyi Gamov pohodiv iz vidomih simej Jogo batko Anton Mihajlovich Gamov buv spadkovim dvoryaninom vikladav rosijsku movu ta literaturu u privatnij gimnaziyi ta realnomu uchilishi Z boku batka bilshist predkiv Gamova buli vijskovimi a jogo did polkovnik Mihajlo Andrijovich Gamov obijmav posadu komendanta Kishineva Mati Georgiya Oleksandra Arseniyivna Lebedinceva rano pomerla Yiyi predki nalezhali do pravoslavnogo duhovenstva zajmayuchi vidatni posti v cerkovnij iyerarhiyi a did Georgiya Gamova ru buv protoiyereyem nastoyatelem odeskogo Spaso Preobrazhenskogo kafedralnogo soboru Batko zaohochuvav zahoplennya Georgiya Gamova tochnimi naukami fizikoyu astronomiyeyu biologiyeyu Pislya zakinchennya shkoli u 1921 roci Georgij vstupiv na matematichne viddilennya fakultetu profesijnoyi osviti Odeskogo institutu narodnoyi osviti nini Odeskij nacionalnij universitet imeni I I Mechnikova Sered jogo vikladachiv buli fizik ru matematiki Veniamin Kagan ru ta Samuyil Shatunovskij Odnochasno Gamov pidroblyav obchislyuvachem v Odeskij astronomichnij observatoriyi Navchannya v Leningradskomu universiteti 1922 1927 U 1922 roci Gamov pokinuv Odesu i vstupiv na ru Petrogradskogo universitetu yakij same v toj chas peretvoryuvavsya na centr radyanskoyi fizichnoyi nauki Shob mati dodatkovi zasobi dlya isnuvannya pislya pributtya v Petrograd u lipni 1922 roku Gamov vlashtuvavsya sposterigachem na Meteorologichnu stanciyu Lisovogo institutu i trichi na den znimav pokazannya priladiv Za protekciyeyu starogo znajomogo jogo batka profesora V Obolenskogo Gamov zalishavsya na cij roboti do veresnya 1923 roku poyednuyuchi yiyi z navchannyam v universiteti Z veresnya 1923 do zhovtnya 1924 roku Gamov zaviduvav polovoyu meteorologichnoyu observatoriyeyu 1 yi Artilerijskoyi shkoli j chitav tam lekciyi z fiziki U zhovtni 1924 roku ru zaprosiv Gamova do Derzhavnogo optichnogo institutu de toj zajnyavsya rozrobkoyu metodiki vidbrakovuvannya optichnogo skla ta vivchennyam anomalnoyi dispersiyi svitla v parah kaliyu Cya spivpracya trivala do kvitnya 1925 roku koli Gamov ostatochno zoseredivsya na teoretichnih doslidzhennyah Vin hotiv specializuvatisya u sferi zagalnoyi teoriyi vidnosnosti i nevdovzi jogo naukovim kerivnikom stav Oleksandr Fridman Pislya peredchasnoyi smerti Fridmana u veresni 1925 roku kerivnictvo Gamovim prijnyav ru uchen Paulya Erenfesta Diplomna robota Gamova bula prisvyachena deyakim pitannyam teoriyi adiabatichnih invariantiv Veliku korist molodomu naukovcyu prinesli lekciyi yaki na toj chas v universiteti chitali taki vidomi fiziki ta matematiki yak Orest Hvolson Vsevolod Frederiks Oleksandr Tudorovskij Volodimir Smirnov Za chasiv studentstva Gamova sformuvavsya tisnij gurtok molodih fizikiv odnodumciv nazvanij jogo uchasnikami Dzhaz bandoyu Jogo yadro spochatku sklali Gamov Dmitro Ivanenko ru ta V Kravcov Nezabarom do nih priyednalisya Lev Landau Matvij Bronshtejn ta Viktor Ambarcumyan Troye druziv iz cogo gurtka Gamov Ivanenko ta Landau opublikuvali na pochatku 1928 roku v ru stattyu Svitovi stali ta granichnij perehid v yakij dali iyerarhiyu fizichnih teorij na osnovi sistemi fundamentalnih konstant shvidkosti svitla gravitacijnoyi staloyi ta staloyi Planka tak zvana cGh sistema Nezvazhayuchi na te sho sami avtori vvazhali cyu robotu lishe zhartom i nikoli na neyi ne posilalisya zgodom vona privernula uvagu doslidnikiv svoyeyu klasifikaciyeyu osnov fiziki ta principiv yiyi rozvitku Stazhuvannya za kordonom 1928 1931 Spivrobitniki laboratoriyi Vilyama Bregga v 1931 roci Bregg sidit u centri Gamov stoyit krajnim pravoruch Gamov zakinchiv universitet u 1926 roci ta vstupiv do aspiranturi U tomu zh roci vin buv rekomendovanij yak kandidat na poyizdku do Nimechchini na stazhuvannya Odnak dozvil ta vsi neobhidni dokumenti buli otrimani lishe navesni 1928 roku U chervni vin pribuv u Gettingen de buv predstavlenij kerivniku tamteshnoyi grupi teoretikiv Maksu Bornu Virishivshi zajnyatisya nevirishenoyu teoretichnoyu problemoyu Gamov obrav za osnovnij napryam teoriyu atomnogo yadra osoblivo problemu alfa rozpadu odnogo z vidiv radioaktivnosti Zastosuvavshi ideyu pro kvantovo mehanichne proniknennya hvilovoyi funkciyi alfa chastinki cherez kulonivskij bar yer tunelnij efekt jomu vdalosya pokazati sho chastinki navit z nevelikoyu energiyeyu mozhut z pevnoyu jmovirnistyu vilitati z yadra Ce bulo pershe uspishne poyasnennya povedinki radioaktivnih elementiv z urahuvannyam kvantovoyi teoriyi Ideyu pro pidbar yerne tunelyuvannya na toj chas vzhe vikoristovuvali pri poyasnenni yavish termoelektronnoyi en ta avtoelektronnoyi emisiyi Nordgejm i Ralf Fauler a takozh pri rozglyadi povedinki dvoatomnih molekul Fridrih Gund Praktichno odnochasno z Gamovim yakisnu ideyu pro rol tunelnogo efektu v alfa rozpadi vislovili en ta en odnak same Gamovu vdalosya pershomu otrimati vazhlivi kilkisni rezultati Na osnovi svoyeyi teoriyi Gamov zmig ociniti rozmir yader poryadku 10 13 sm i sho she vazhlivishe dati teoretichne poyasnennya empirichnogo zakonu Gejgera Nettola yakij pov yazuye energiyu vilitayuchoyi alfa chastinki z harakternim chasom alfa rozpadu periodom napivrozpadu yader Uzhe v lipni Gamov zakinchiv svoyu stattyu i nadislav yiyi v zhurnal Zeitschrift fur Physik Jogo teoriya shvidko zdobula viznannya a uspih Gamova zrobiv jogo shiroko vidomim u naukovomu sviti U SRSR pro nogo navit pisala centralna komunistichna gazeta Pravda a radyanskij poet Dem yan Byednij sklav pro nogo virsh U veresni 1928 roku chas vidryadzhennya Gamova minuv i jomu neobhidno bulo povertatisya do Leningrada Dorogoyu vin zayihav do Kopengagena de zustrivsya z Nilsom Borom i toj zaproponuvav jomu zalishitisya na rik u jogo instituti i viklopotav jomu stipendiyu fondu Karlsberga Comu pospriyav i rekomendacijnij list na im ya Bora napisanij Abramom Joffe Za chas svogo prodovzhenogo vidryadzhennya Gamov vidvidav inshi najvazhlivishi naukovi centri togo chasu u Lejdeni vin obgovoryuvav z Paulem Erenfestom pershi kroki kraplinnoyi modeli yadra i pov yazani z neyu uyavlennya pro energetichni rivni yader a v Kembridzhi vin vklyuchivsya v obgovorennya perspektiv rozsheplennya yader priskorenimi Protonami sho viyavilosya dosit efektivnim metodom zavdyaki tunelnomu efektu vidpovidni eksperimenti buli zdijsneni Dzhonom Kokroftom ta Ernestom Voltonom u 1932 Navesni 1929 roku Gamov povernuvsya do Leningrada a vzhe voseni vin znovu buv u Kopengageni Comu spriyalo zdobuttya nim richnoyi stipendiyi Rokfellerivskogo fondu 120 dolariv na misyac na yaku vin buv visunutij jogo kolishnim naukovim kerivnikom ru ta akademikom Oleksiyem Krilovim Jogo kandidaturu pidtrimali kembridzhski fiziki Ernest Rezerford ta Ralf Fauler Za kordonom Gamov yak i ranishe brav aktivnu uchast u robotah z yadernoyi tematiki yaki provodilisya v Daniyi ta Angliyi bagato podorozhuvav Vin planuvav virushiti v podorozh Yevropoyu na motocikli vlitku 1931 roku prote pislya zakinchennya terminu vidryadzhennya buv zmushenij povernutisya do SRSR oskilki v nogo zakinchivsya termin diyi vizi Ostanni roki v SRSR 1931 1933 Navesni 1931 roku Gamov povernuvsya do Leningrada i vidrazu zh vklyuchivsya do robit z yadernoyi fiziki yaki pochali provoditis u ru Fiziko matematichnomu instituti ta Leningradskomu universiteti Nezabarom akademik Abram Joffe zaprosiv Gamova konsultantom do novostvorenogo Viddilu fiziki yadra v Leningradskomu fiziko tehnichnomu instituti de vzhe pracyuvali taki vidomi naukovci yak Mikola Semenov Igor Kurchatov Yakiv Frenkel ta Volodimir Fok Odnochasno Gamov buv odnim z iniciatoriv stvorennya Institutu teoretichnoyi fiziki na bazi fizichnogo viddilu Fiziko matematichnogo institutu odnak cya iniciativa ne znajshla pidtrimki v akademichnogo kerivnictva U berezni 1932 roku naukovi zaslugi Gamova buli visoko ocineni na chergovih viborah v AN SRSR vin buv obranij chlenom korespondentom stavshi v 28 rokiv najmolodshim fizikom obranim do akademiyi U period roboti Gamova u fizichnomu viddili ru 1931 1934 pid kerivnictvom i Kurchatova Misovskogo ta Gamova bulo stvoreno pershij v Yevropi ciklotron Proyekt buv predstavlenij 1932 roku Gamovim i Misovskim ta zatverdzhenij Vchenoyu radoyu 1937 roku ustanovka zapracyuvala Uchasniki Somogo Solviyivskogo kongresu Gamov stoyit u centri v kutku zali 1931 roku Gamov poznajomivsya z vipuskniceyu ru Lyubov yu Vohmincevoyu i nezabarom voni odruzhilisya Todi zh Gamov pochav vidchuvati zmini v stanovishi naukovciv u SRSR U zhovtni 1931 roku v Rimi vidbuvsya Mizhnarodnij kongres z yadernoyi fiziki kudi zaprosili j Gamova ale jomu tak i ne vdalosya otrimati dozvil na viyizd iz SRSR tak sho jogo dopovid musiv prochitati Maks Delbryuk Pislya cogo Gamov pochav shukati nagodi zalishiti krayinu v tomu chisli nelegalno Vlitku 1932 roku pid chas vidpustki v Krimu Gamov iz druzhinoyu sprobuvali doplisti na bajdarci do tureckogo uzberezhzhya ale yim zavadiv shtorm Zruchnij vipadok predstavivsya voseni 1933 roku koli Gamov za rekomendaciyeyu Joffe buv priznachenij radyanskim predstavnikom na Somomu Solveyevskomu kongresi v Bryusseli Krim togo za nogo poruchivsya organizator kongresu pochesnij chlen AN SRSR ta chlen CK Kompartiyi Franciyi Pol Lanzheven Zavdyaki znajomstvu z Mikoloyu Buharinim Gamov zmig potrapiti na prijom do Molotova ta otrimati vizu j dlya svoyeyi druzhini Pislya zakinchennya terminu vidryadzhennya vin virishiv ne povertatisya do SRSR i rozpochav peregovori pro otrimannya postijnoyi roboti za kordonom Vodnochas vin ne hotiv ostatochnogo rozrivu z batkivshinoyu i prosiv pro prodovzhiti vidryadzhennya U listi do Petra Kapici vid 15 listopada 1933 roku Gamov pisav Zaraz ya hochu jti Vashimi stopami i yaksho mozhlivo perejti v tak zvanij stan Kapici tobto zhiti za kordonom z radyanskim pasportom Napisav do Moskvi prosyachi u micnih virazah prodovzhennya vidryadzhennya na rik U zhovtni 1934 roku vijshov termin vidryadzhennya Gamov u SRSR ne povernuvsya jogo zvilnili z Radiyevogo institutu i Fiziko matematichnogo institutu a v 1938 roci viklyuchili i z chisla chleniv korespondentiv AN SRSR U Vashingtoni Energiya ta evolyuciya zir 1934 1946 Pislya vid yizdu z SRSR Gamov pracyuvav to v Radiyevomu instituti v Parizhi to v Kembridzhskomu universiteti to v Instituti Nilsa Bora v Kopengageni ale nihto ne hotiv zaproponuvati jomu postijne misce 1934 roku pochali prihoditi propoziciyi z Ameriki Spochatku Ernest Lourens sprobuvav vlashtuvati Gamova do Kalifornijskogo universitetu v Berkli prote cya sproba zirvalasya cherez finansovi problemi Nezabarom za protekciyeyu Merla Tyuva vin buv zaproshenij na posadu profesora do stolichnogo Universitetu Dzhordzha Vashingtona de pochav pracyuvati z oseni 1934 roku Vidrazu Gamov iniciyuvav provedennya u Vashingtoni shorichnih konferencij na yaki zbiralisya najvidomishi fiziki svitu Inshim jogo vazhlivim rishennyam bulo zaproshennya do universitetu jogo starogo znajomogo za kopengagenskimi chasami Edvarda Tellera yak poyasnyuvav sam Gamov shob bulo z kim pogovoriti pro teoretichnu fiziku Spivpracya Gamova z Tellerom viyavilasya duzhe plidnoyu U 1936 roci yim vdalosya uzagalniti teoriyu beta rozpaduFermi sformulyuvavshi pravila vidboru i vvivshi uyavlennya pro perehodi Gamova Tellera perehodi zi zminoyu spina yadra U cej chas Gamov pochav aktivno cikavitisya zv yazkom mizh yadernimi procesami ta dzherelom energiyi zir pershi pidhodi Gautermans ta Atkinson do virishennya ciyeyi problemi z yavilisya v 1930 roci pid vplivom same gamivskoyi roboti pro tunelnij efekt pri alfa rozpadi Naprikinci 1930 h rokiv vzhe samomu Gamovu spilno z Tellerom vdalosya pokrashiti rozuminnya pitannya pro energiyu zir vrahuvavshi ostanni dosyagnennya yadernoyi fiziki Ci doslidzhennya vplinuli na vidkrittya Gansom Bete vuglecevo azotnogo ciklu v 1938 roku U 1937 1940 rokah Gamov pobuduvav pershu poslidovnu teoriyu evolyuciyi zir z termoyadernim dzherelom energiyi U 1940 1941 rokah razom zi svoyim uchnem Mario Shenbergom vin doslidiv rol nejtrino v katastrofichnih procesah yaki vidbuvayutsya pri spalahah novih i nadnovih zir tak zvane nejtrinne oholodzhennya U 1942 roci spilno z Tellerom vin zaproponuvav teoriyu budovi chervonih gigantiv pripustivshi nayavnist u nih stijkogo yadra ta obolonki v yakij vidbuvayutsya termoyaderni reakciyi U 1941 roci Teller zalishiv universitet i stav uchasnikom proyektu zi stvorennya atomnoyi bombi odnak Gamova do cih robit ne zaluchili z mirkuvan bezpeki Vin brav uchast u virishenni drugoryadnih zadach stavshi konsultantom Vijskovo morskogo vidomstva U hodi ciyeyi diyalnosti vin zblizivsya z Albertom Ejnshtejnom tak samo ne zaluchenim do yadernoyi programi spilkuvannya z yakim zmusilo jogo zgadati svogo vchitelya Fridmana i zvernulo jogo uvagu do pitan kosmologiyi Lishe vlitku 1948 roku Gamov otrimav dopusk vid vijskovih i zmig vzyati uchast u stvorenni vodnevoyi bombi pid kerivnictvom Tellera Velikij Vibuh ta genetichnij kod 1946 1956 U 1946 roci Gamov aktivno vklyuchivsya v robotu v galuzi kosmologiyi zaproponuvavshi model garyachogo Vsesvitu utochnennya teoriyi Velikogo Vibuhu V yiyi osnovu legli uyavlennya pro rozshirennya Vsesvitu dani pro suchasnu poshirenist elementiv osoblivo pro spivvidnoshennya vodnyu ta geliyu ta ocinki viku Vsesvitu yakij u ti roki vvazhavsya priblizno rivnim viku Zemli Vihodyachi z velikogo znachennya entropiyi rannogo Vsesvitu v 1948 roci Gamov spilno zi svoyimi uchnyami Ralfom Alferom i Robertom Germanom rozrobiv teoriyu utvorennya himichnih elementiv shlyahom poslidovnogo nejtronnogo zahoplennya nukleosintez U ramkah ciyeyi teoriyi bulo peredbacheno isnuvannya reliktovogo viprominyuvannya i dano ocinku jogo suchasnoyi temperaturi v diapazoni 1 10 K Teoriya Gamova ta jogo spivrobitnikiv ne privernula velikoyi uvagi fizikiv osoblivo eksperimentatoriv ta faktichno zalishalasya dovgij chas nepomichenoyu Odniyeyu z prichin cogo bulo te sho mirkuvannya pro rannij Vsesvit u toj chas vvazhalisya chisto umoglyadnimi Bilshe togo koncepciya garyachogo Vsesvitu predstavlyalasya ne najvirogidnishoyu serjoznu konkurenciyu yij skladali model holodnogo Vsesvitu Yakiv Zeldovich ta spivrobitniki ta teoriya stacionarnogo Vsesvitu Freda Gojla ta spivavtoriv Tomu vidkrittya 1965 roku Arno Penziasom i Robertom Vilsonom reliktovogo viprominyuvannya Nobelivska premiya 1978 roku vidbulosya znachnoyu miroyu vipadkovo Prote zaslugi Gamova ta jogo uchniv zdobuli shiroke viznannya koleg Za slovami Stivena Vajnberga Gamov Alfer i German zaslugovuyut na kolosalnu povagu takozh za te sho voni serjozno zahotili sprijnyati rannij Vsesvit i doslidzhuvali te sho mayut skazati vidomi fizichni zakoni pro pershi tri hvilini U 1954 roci cherez rik pislya vidkrittya strukturi molekuli DNK Gamov nespodivano zrobiv istotnij vnesok u stanovlennya novoyi disciplini molekulyarnoyi biologiyi vpershe postavivshi problemu genetichnogo kodu Vin zrozumiv sho struktura osnovnih budivelnih blokiv klitini bilkiv sho skladayutsya z 20 osnovnih prirodnih aminokislot povinna buti zashifrovana v poslidovnosti z chotiroh mozhlivih nukleotidiv sho vhodyat do skladu molekuli DNK Vihodyachi z prostih arifmetichnih mirkuvan Gamov pokazav sho pri poyednanni 4 nukleotidiv trijkami vihodyat 64 43 rizni kombinaciyi chogo cilkom dostatno dlya zapisu spadkovoyi informaciyi i visloviv spodivannya sho htos iz molodshih naukovciv dozhive do jogo genetichnogo kodu rozshifruvannya Takim chinom vin buv pershim hto pripustiv koduvannya aminokislot v bilkah tripletami nukleotidiv Zgodom Gamov zaproponuvav konkretnu shemu realizaciyi genetichnogo kodu zbirannya bilka vidbuvayetsya bezposeredno na molekuli DNK prichomu kozhna aminokislota mistitsya v rombichnij viyimci mizh chotirma nukleotidami po dva vid kozhnogo z komplementarnih lancyugiv Hocha takij romb skladayetsya z chotiroh nukleotidiv i otzhe kilkist poyednan dorivnyuye 256 cherez obmezhennya pov yazani z vodnevimi zv yazkami nukleotidnih zalishkiv mozhlivimi viyavlyayutsya yakraz 20 variantiv takih rombiv Cya shema yaka otrimala nazvu bubnovogo kodu peredbachaye korelyaciyu mizh poslidovnimi aminokislotnimi zalishkami tak yak dva nukleotidi zavzhdi vhodyat u dva susidni rombi Podalshi doslidzhennya pokazali sho cya model Gamova ne uzgodzhuyetsya z eksperimentalnimi danimi Pripushennya pro tripletne koduvannya informaciyi v molekuli DNK bulo pidtverdzheno v 1961 roci eksperimentami Frensisa Krika i spivrobitnikiv a do 1967 roku genetichnij kod buv ostatochno rozshifrovanij U zhovtni 1968 roku Robertu Golli Garu Koranu ta Marshallu Nirenbergu bulo prisudzheno Nobelivsku premiyu za cyu robotu Gamov populyarizator Ostanni roki 1956 1968 Mogila Gamova u Boulderi Kolorado U seredini 1950 h rokiv Gamov rozluchivsya z Lyubov yu Vohmincevoyu i odruzhivsya z Barbaroyu Perkins U 1956 roci vin pereyihav do Bouldera de obijnyav posadu profesora Koloradskogo universitetu Togo zh roku Gamov otrimav vid YuNESKO premiyu Kalinga za populyarizaciyu nauki Pershi kroki v cij galuzi Gamov zrobiv uzimku 1938 roku koli napisav korotke fantastichne opovidannya pro prigodi bankivskogo klerka mistera Tompkinsa u sviti teoriyi vidnosnosti Oskilki zhoden zhurnal ne zacikavivsya j ne shotiv opublikuvati jogo Gamov virishiv bilshe ne povertatis do cogo svogo tvoru Vlitku togo zh roku na konferenciyi u Varshavi vin zgadav pro cyu nevdachu v rozmovi z kembridzhskim fizikom Charlzom Darvinom onukom znamenitogo biologa i toj poradiv jomu nadislati opovidannya v zhurnal yakij vidavavsya v Kembridzhskomu universiteti pid redakciyeyu Charlza Snou Toj pogodivsya nadrukuvati opovidannya ta zaproponuvav napisati she kilka Cikl opovidan ob yednanij zagolovkom Mister Tompkins u Divokrayi buv vidanij okremoyu knigoyu v 1940 roci i vitrimav bagato vidan majzhe vsima yevropejskimi movami Uspih ciyeyi knigi sponukav Gamova napisati kilka prodovzhen prigod mistera Tompkinsa u tomu chisli u sviti kvantovoyi mehaniki ta molekulyarnoyi biologiyi a takozh nizku inshih naukovo populyarnih knig z fiziki ta astrofiziki Vin takozh buv avtorom blizko desyatka statej u vidomomu zhurnali Scientific American V ostanni roki zhittya Gamov tyazhko strazhdav vid porushen sercevo sudinnoyi sistemi perenis kilka operacij Perebuvayuchi v likarni vin zarazivsya i perehvoriv gepatitom Gamov pomer u Boulderi 19 serpnya 1968 roku tam zhe znahoditsya jogo mogila na cvintari angl Green Mountain Cemetery Odna z visokih budivel pobudovanih na teritoriyi Koloradskogo universitetu maye nazvu Vezha Gamova U 1990 roci vin buv posmertno vidnovlenij u zvanni chlena korespondenta AN SRSR Naukovij vnesokOsnovni praci Gamova prisvyacheni kvantovij mehanici atomnij ta yadernij fizici astrofizici kosmologiyi biologiyi istoriyi fiziki Nezalezhno vid en ta en 1928 roku vin zastosuvav kvantovu mehaniku do poyasnennya alfa rozpadu i pokazav sho chastinki navit z nevelikoyu energiyeyu mozhut dolati potencijnij bar yer pobuduvav model pryamokutnoyi potencialnoyi yami 1928 U rezultati viniklo uyavlennya pro tunelnij efekt Sformulyuvav uyavlennya pro rivni eksergiyi u yadri ta pokazav sho najefektivnishimi yadernimi snaryadami ye protoni Razom iz Edvardom Tellerom 1936 roku vstanoviv pravila vidboru v teoriyi beta rozpadu Znachnih uspihiv dosyag v astrofizici ta kosmologiyi Shiroko vikoristovuvav dlya interpretaciyi zoryanoyi evolyuciyi yadernu fiziku Pershim pochav rozrahovuvati modeli zir z termoyadernimi dzherelami energiyi doslidzhuvav evolyucijni treki zirok zaproponuvav u 1942 roci model obolonki chervonogo giganta doslidzhuvav rol nejtrino pri spalahah novih ta nadnovih zir U 1946 1948 rokah rozrobiv teoriyu utvorennya himichnih elementiv shlyahom poslidovnogo nejtronnogo zahoplennya ta model garyachogo Vsesvitu v mezhah yakoyi peredbachiv reliktove viprominyuvannya i 1956 roku ociniv jogo temperaturu v 6 K Cya model bula pidtverdzhena 1965 roku eksperimentalnim vidkrittyam reliktovogo viprominyuvannya Zaproponuvav mehanizm zoryanogo kolapsu G Gamovu nalezhit persha chitka postanovka problemi genetichnogo kodu Vin ye avtorom bagatoh naukovo populyarnih knig Stvorennya Vsesvitu Zirka nazvana Soncem Kvantova mehanika Tyazhinnya Biografiya fiziki ta in G Gamov avtor bagatoh viznanih svitovoyu chitackoyu auditoriyeyu naukovo populyarnih knig zokrema Mister Tompkins u Krayini Chudes 1939 trilogiyi Narodzhennya j smert Soncya 1949 Biografiya Zemli 1941 Narodzhennya Vsesvitu 1952 Raz dva tri neskinchennist 1947 Tridcyat rokiv sho skolihnuli fiziku 1966 Moya svitova liniya neoficijna biografiya 1970 RodinaDruzhini Lyubov Vohminceva 1909 1985 Shlyub zareyestrovanij 1 listopada 1931 roku Rozluchilisya 1956 roku dochka pomerla nevdovzi pislya pologiv sin Igor Gamov 1934 2021 Barbara Merrig yu Gamov angl Barbara Merrihew Gamow 1905 1975 Shlyub zareyestrovanij 1958 roku Osobistist GamovaDanskij fizik Kristian Meller yakij pracyuvav na pochatku 1930 h rokiv v Instituti Nilsa Bora tak vidgukuvavsya pro maneru roboti Gamova Chasom vinikalo vidchuttya sho naspravdi vin vikoristovuvav ves svij chas i energiyu na vigaduvannya zhartiv i grubuvatih dotepiv i sho vin same ce vvazhav tak bi moviti svoyim golovnim zavdannyam a sho vazhlivi statti yaki vin pisav todi pro alfa rozpad ta vlastivosti atomnih yader buli lishe pobichnim produktom jogo diyalnosti Radyanskij fizik teoretik Lev Landau yakij buv protyagom navchannya v universiteti blizkim drugom Gamova u listi Petru Kapici tak oharakterizuvav jogo 1932 Neobhidno obrati Dzhoni Gamova akademikom Adzhe vin bezperechno najkrashij teoretik SRSR Bagato koleg Gamova vidznachali jogo skromni znannya v matematici j shilnist do napivyakisnih doslidzhen Tak astronomka Vera Rubin yaka u 1950 ti roki pracyuvala pid kerivnictvom Gamova pisala Vin ne vmiv ni pisati ni rahuvati Vin ne vidrazu skazav bi vam skilki bude 7 8 Ale jogo rozum buv zdatnij osyagnuti Vsesvit Edvard Teller kerivnik amerikanskogo proyektu zi stvorennya vodnevoyi bombi tak oharakterizuvav uchast Gamova v comu proyekti Dev yanosto vidsotkiv gamivskih idej buli pomilkovimi i ne koshtuvalo velikih zusil v comu perekonatisya Ale vin ne mav nichogo proti Vin buv iz tih hto ne shilnij molitisya na svoyi vinahodi Vin mig zaproponuvati cikavu ideyu i yaksho vona ne prohodila vidrazu obertav ce na zhart Z nim bulo duzhe priyemno pracyuvati razom Amerikanskij matematik polskogo pohodzhennya Stanislav Ulam u peredmovi do nezakinchenoyi avtobiografiyi Gamova yaka vijshla 1970 roku pisav Mij pokijnij drug matematik S Banah skazav meni yakos horoshi matematiki bachat analogiyi mizh teoremami chi teoriyami a najkrashi bachat analogiyi mizh analogiyami Ciyeyu zdatnistyu bachiti analogiyi mizh modelyami dlya fizichnih teorij Gamov volodiv u majzhe nejmovirnij miri Bulo divno bachiti yak daleko vin mig prosunutisya za dopomogoyu intuyitivnih kartinok i analogij pocherpnutih shlyahom porivnyan z galuzi istoriyi abo navit mistectva Pam yatVezha Gamova v Universiteti Kolorado v Boulderi U 1970 roci na chest Georgiya Gamova nazvano krater Gamov na zvorotnomu boci Misyacya Na chest Georgiya Gamova nazvano asteroyid 8816 Gamov vidkritij ukrayinskim astronomom Lyudmiloyu Karachkinoyu v Krimskij astrofizichnij observatoriyi 17 grudnya 1984 roku 1996 roku v Odesi im yam Gamova bulo nazvano skver na peretini vulic Balkivskoyi ta Melnickoyi a takozh provulok bilya nogo Memorialni doshki na chest Georgiya Gamova vstanovleni v Universiteti Dzhordzha Vashingtona ta na stini golovnogo korpusu Odeskogo nacionalnogo universitetu imeni I I Mechnikova Na bazi Odeskogo nacionalnogo universitetu imeni I I Mechnikova vidbuvayutsya shorichna Gamovska konferenciya prisvyachena riznim rozdilam astrofiziki 2015 roku Rosijsko amerikanskoyu naukovoyu asociaciyeyu zasnovana Premiya imeni Georgiya Gamova yaka vruchayetsya rosijskomovnim naukovcyam yaki pracyuyut u SShA Z 2021 roku vruchayetsya Premiya imeni G A Gamova NAN Ukrayini za vidatni naukovi roboti v galuzi astrofiziki i kosmologiyi po Viddilennyu fiziki i astronomiyi NAN Ukrayini Planuyetsya prisudzhennya premiyi odin raz na chotiri roki BibliografiyaKnigi Gamov ye avtorom dekilkoh desyatkiv naukovih ta naukovo populyarnih knig div jogo angl sered yakih The Birth and Death of the Sun Narodzhennya ta smert Soncya 1940 vipravleno 1952 The Biography of the Earth Biografiya Zemli 1941 Atomic Energy in Cosmic and Human Life Atomna energiya v kosmosi i lyudskomu zhitti 1946 One Two Three Infinity Raz dva tri neskinchennist 1947 vipravleno 1961 proilyustrovana avtorom Kniga obgovoryuye matematiku biologiyu fiziku kristalografiyu tosho The Moon Misyac 1953 G Gamow M Stern Puzzle Math Zagadkova matematika 1958 Biography of Physics Biografiya fiziki 1961 Gravity Gravitaciya 1962 Rozpovidaye pro Galileya Nyutona Ejnshtejna A Planet Called Earth Planeta pid nazvoyu Zemlya 1963 A Star Called the Sun Zorya pid nazvoyu Sonce 1964 Thirty Years That Shook Physics The Story of Quantum Theory Tridcyat rokiv sho potryasli svit Istoriya kvantovoyi teoriyi 1966 My World Line An Informal Autobiography Moya svitova liniya Neformalna avtobiografiya 1970 Seriya pro mistera Tompkinsa Mr Tompkins in Wonderland Mister Tompkins v Krayini Chudes 1940 vpershe opublikovano v 1938 roci v kilkoh nomerah zhurnalu Discovery Velikobritaniya Mr Tompkins Explores the Atom Mister Tompkins doslidzhuye atom 1945 Mr Tompkins in Paperback Mister Tompkins v paperovij obkladinci 1965 ob yednuye knizhki Mister Tompkins v Krayini Chudes i Mister Tompkins doslidzhuye atom The New World of Mr Tompkins Novij svit mistera Tompkinsa 1999 u spivavtorstvi z en onovlena versiya Mistera Tompkinsa v paperovij obkladinci Mr Tompkins Learns the Facts of Life Mister Tompkins vivchaye fakti zhittya 1953 pro biologiyu Mr Tompkins Inside Himself Mister Tompkins vseredini samogo sebe 1967 v spivavtorstvi z en vipravlena versiya knigi Mister Tompkins vivchaye fakti zhittya yaka daye shirshij poglyad na biologiyu vklyuchayuchi ostanni dosyagnennya molekulyarnoyi biologiyi Titulna storinka primirnika Teoriyi atomnogo yadra ta yadernih dzherel energiyi 1949 roku Naukovi pidruchniki The Constitution of Atomic Nuclei and Radioactivity Budova atomnih yader i radioaktivnist 1931 Structure of Atomic Nuclei and Nuclear Transformations Struktura atomnih yader i yaderni peretvorennya 1937 Atomic Energy in Cosmic and Human Life Atomna energiya v kosmichnomu ta lyudskomu zhitti 1947 Theory of Atomic Nucleus and Nuclear Energy Sources Teoriya atomnih yader i yaderni dzherela energiyi 1949 u spivavtorstvi z Charlzom Krichfildom The Creation of the Universe Stvorennya Vsesvitu 1952 Matter Earth and Sky Materiya zemlya i nebo 1958 Physics Foundations amp Frontiers Fizika Osnovi ta mezhi 1960 u spivavtorstvi z Dzhonom Klivlendom The Atom and its Nucleus Atom i jogo yadro 1961 Mr Tompkins Gets Serious The Essential George Gamow Mister Tompkins staye serjoznim golovne vid Dzhordzha Gamova 2005 za redakciyeyu Roberta Ertera Vklyuchaye material z Materiyi Zemli ta neba ta Atoma i jogo yadra Nezvazhayuchi na nazvu cya kniga ne ye chastinoyu ceriyi pro mistera Tompkinsa Statti G Gamow Zur Quantentheorie des Atomkernes Do kvantovoyi teoriyi atomnih yader Zeitschrift fur Physik 1928 Bd 51 S 204 212 G Gamow E Teller Selection Rules for the b Disintegration Pravila vidboru dlya b rozpadu Physical Review 1936 Vol 49 P 895 G Gamow E Teller Some Generalizations of the b Transformation Theory Deyaki uzagalnennya teoriyi b transformaciyi Physical Review 1937 Vol 51 P 289 R A Alpher H Bethe G Gamow The Origin of Chemical Elements Pohodzhennya himichnih elementiv Physical Review 1948 Vol 73 P 803 804 R A Alpher R Herman G A Gamow Thermonuclear Reactions in the Expanding Universe Termoyaderni reakciyi u Vsesviti sho rozshiryuyetsya Physical Review 1948 Vol 74 P 1198 Div takozhStattya Alfera Bete GamovaPrimitkiDeutsche Nationalbibliothek Record 11871628X Gemeinsame Normdatei 2012 2016 d Track Q27302d Track Q36578 Find a Grave 1996 d Track Q63056 NNDB 2002 d Track Q1373513 Astronomichnij enciklopedichnij slovnik st 99 Interesno chto odnim iz uchenikov A M Gamova v starshih klassah Odesskogo realnogo uchilisha byl L D Trockij kotoryj upominal o nyom v avtobiografii Moya zhizn Arhivna kopiya na sajti Wayback Machine V Ya Frenkel Georgij Gamov liniya zhizni 1904 1933 Uspehi fizicheskih nauk Rossijskaya akademiya nauk 1994 T 164 vyp 8 6 iyulya S 846 z dzherela 12 serpnya 2017 Zhurnal Lichnosti Lichnosti 26 2010 Georgij Gamov originalu za 16 kvitnya 2018 Procitovano 7 listopada 2015 Dzhordzh Gamov klassik sovremennoj fiziki originalu za 4 bereznya 2016 Procitovano 6 listopada 2015 Frenkel V Ya Georgij Gamov S 847 Frenkel V Ya Georgij Gamov S 847 Prokofiev W Gamov G Anomale Dispersion an den Linien der Hauptserie des Kaliums Z Phys 1927 T 44 11 12 6 lipnya S 887 892 Prokofev V K Gamov G A Anomalnaya dispersiya v glavnoj serii kaliya Trudy GOI L 1928 T 4 36 6 lipnya S 1 6 V Ya Frenkel Georgij Gamov S 848 V Ya Frenkel Georgij Gamov S 850 V Ya Frenkel Georgij Gamov S 849 G Gamov D Ivanenko L Landau Mirovye postoyannye i predelnyj perehod ru Chast fizicheskaya 1928 T LX 6 lipnya S 13 z dzherela 5 listopada 2007 L B Okun Fundamentalnye konstanty fiziki Uspehi fizicheskih nauk Rossijskaya akademiya nauk 1991 T 161 vyp 9 6 iyulya S 181 z dzherela 23 lipnya 2018 Frenkel V Ya Georgij Gamov S 851 852 G Gamov Ocherk razvitiya ucheniya o stroenii atomnogo yadra I Teoriya radioaktivnogo raspada UFN1930 V 4 Arhivna kopiya na sajti Wayback Machine Frenkel V Ya Georgij Gamov S 854 855 Zakon Gejgera Nettolla Arhivna kopiya na sajti Wayback Machine Fizicheskaya enciklopediya M SE 1988 T 1 S 421 Demyan Bednyj Do atomov dobralis Pravda 25 noyabrya 1928 Bednyj D Polnoe sobranie sochinenij Leningrad 1930 T 14 S 52 Frenkel V Ya Georgij Gamov S 855 857 V Ya Frenkel P Dzhozefson Sovetskie fiziki stipendiaty Rokfellerovskogo fonda Uspehi fizicheskih nauk Rossijskaya akademiya nauk 1990 T 160 vyp 11 6 iyulya S 127 129 z dzherela 19 lipnya 2018 V Ya Frenkel Georgij Gamov S 861 864 Arhiv originalu za 23 bereznya 2010 Procitovano 12 kvitnya 2010 Arhiv originalu za 4 grudnya 2009 Procitovano 28 bereznya 2010 Arhiv originalu za 19 bereznya 2012 Procitovano 28 bereznya 2010 G Gamov Moya mirovaya liniya otryvok ru 1989 5 6 lipnya S 27 28 G Gamov Moya mirovaya liniya otryvok ru 1989 5 S 28 30 G Gamov Moya mirovaya liniya otryvok ru 1989 5 S 31 32 V Ya Frenkel Perepiska G A Gamova i P L Kapicy 7 sichnya 2017 ros Uspehi fizicheskih nauk Rossijskaya akademiya nauk 1994 T 164 vyp 8 S 885 V Ya Frenkel Georgij Gamov S 865 V Ya Frenkel Perepiska Gamova i Kapicy S 887 ru Gamov v Amerike 1934 1968 Uspehi fizicheskih nauk Rossijskaya akademiya nauk 1994 T 164 vyp 8 6 iyulya S 868 z dzherela 8 serpnya 2017 Beta raspad Arhivna kopiya na sajti Wayback Machine Fizicheskaya enciklopediya M SE 1988 T 1 S 192 A D Chernin Gamov v Amerike S 869 Dzh Gamov Arhivna kopiya na sajti Wayback Machine I G Kolchinskij A A Korsun M G Rodriges Astronomy Biograficheskij spravochnik Kiev Naukova dumka 1977 S 63 A D Chernin Gamov v Amerike S 870 Ya B Zeldovich Goryachaya model Vselennoj Uspehi fizicheskih nauk Rossijskaya akademiya nauk 1966 T 89 vyp 8 6 iyulya S 647 648 z dzherela 20 lipnya 2018 A D Chernin Kak Gamov vychislil temperaturu reliktovogo izlucheniya ili nemnogo ob iskusstve teoreticheskoj fiziki Uspehi fizicheskih nauk Rossijskaya akademiya nauk 1994 T 164 vyp 8 6 iyulya S 889 896 z dzherela 11 serpnya 2017 S Vajnberg Pervye tri minuty M RHD 2000 S 130 139 Sm takzhe dopolnenie Ya B Zeldovicha na s 213 216 Ya B Zeldovich Goryachaya model Vselennoj 20 lipnya 2018 ros Uspehi fizicheskih nauk Rossijskaya akademiya nauk 1966 T 89 vyp 8 S 648 A D Chernin Gamov v Amerike S 874 S Vajnberg Pervye tri minuty M RHD 2000 S 139 A D Chernin Gamov v Amerike S 876 ru Biofizika 2 e izd M Nauka 1988 S 258 259 Crick F H Barnett L Brenner S and Watts Tobin R J General nature of the genetic code for proteins Nature 1961 Vol 192 6 July P 1227 1232 M D Frank Kameneckij Samaya glavnaya molekula M Nauka 1988 S 23 27 A D Chernin Gamov v Amerike S 878 G Gamov Priklyucheniya mistera Tompkinsa Izhevsk RHD Udmurtskij universitet 1999 S 5 6 V Ya Frenkel Georgij Gamov S 858 V Ya Frenkel Georgij Gamov S 864 A D Chernin Gamov v Amerike S 867 A D Chernin Gamov v Amerike S 871 A D Chernin Kak Gamov vychislil temperaturu reliktovogo izlucheniya S 896 Dovidnik Mizhnarodnogo Astronomichnogo Soyuzu originalu za 3 chervnya 2020 Procitovano 5 lipnya 2020 Baza danih MPC pro mali tila Sonyachnoyi sistemi 8816 angl https universemagazine com georgij gamov z odesy batko teoriyi velykogo vybuhu http gamow odessa ua Premiya Gamova 2021 goda prisuzhdena filologu Marku Lipoveckomu i biohimiku Vadimu Gladyshevu ros Premiya imeni G A Gamova Nacionalna akademiya nauk Ukrayini Arhiv originalu za 20 lipnya 2023 Procitovano 20 lyutogo 2023 LiteraturaVitalij Ablicov Galaktika Ukrayina Ukrayinska diaspora vidatni postati K KIT 2007 436 s Segre Dzhino 2017 Zvichajni geniyi yak dva divaki tvorili suchasnu nauku Z anglijskoyi pereklali O Gordinchuk G Leliv Kiyiv K I S Georgij Gamov z Odesi batko teoriyi Velikogo vibuhu The Universe Space Tech 3 bereznya 2022 Dzhorzh Georgij Gamov genetichnij kod Svit Listopad 2021 T 43 44 Kolchinskij I G Korsun A A Rodriges M G Astronomy Biograficheskij spravochnik 2 e izd pererab i dop Kiev Naukova dumka 1986 512 s Hramov Yu A Gamov Dzhordzh Georgij Antonovich Fiziki Biograficheskij spravochnik Pod red A I Ahiezera Izd 2 e ispr i dop M Nauka 1983 S 74 400 s 200 000 ekz Yu I Lisnevskij Georgij Antonovich Gamov Zhizn v Rossii i SSSR Voprosy istorii estestvoznaniya i tehniki 1989 1 2 6 lipnya S 48 55 97 107 Michael Cramer Andersen George Gamow Combining physics with humour ICPS 97 1997 6 lipnya S 1 12 z dzherela 19 lipnya 2011 Statti z vipusku UFN prisvyachenogo 90 richchyu vid dnya narodzhennya Gamova V Ya Frenkel Georgij Gamov liniya zhizni 1904 1933 Uspehi fizicheskih nauk Rossijskaya akademiya nauk 1994 T 164 vyp 8 6 iyulya S 845 866 A D Chernin Gamov v Amerike 1934 1968 Uspehi fizicheskih nauk Rossijskaya akademiya nauk 1994 T 164 vyp 8 6 iyulya S 867 878 V Ya Frenkel Perepiska G A Gamova i P L Kapicy Uspehi fizicheskih nauk Rossijskaya akademiya nauk 1994 T 164 vyp 8 6 iyulya S 879 888 A D Chernin Kak Gamov vychislil temperaturu reliktovogo izlucheniya ili nemnogo ob iskusstve teoreticheskoj fiziki Uspehi fizicheskih nauk Rossijskaya akademiya nauk 1994 T 164 vyp 8 6 iyulya S 889 896 PosilannyaA R Smirnov FTI NANU Gamov trirazovij nelaureat nobelivskoyi premiyi 21 veresnya 2015 u Wayback Machine Imena tvoyi Ukrayino 25 kvitnya 2012 u Wayback Machine Ivan Korsak Luck PVD Tverdinya 2007 st 148 153 Pugach O V Odesit Georgij Gamov trichi ne laureat Nobelivki Kultura i zhittya 2022 1 2 S 6 7 The Distinguished Life and Career of George Gamow na sajti Universitetu Kolorado u Boulderi