Віта́лій Григо́рович Абліцо́в (нар.17 серпня 1946, Новоукраїнка, у Більмацькому районі Запорізької області) — український журналіст, громадсько-політичний діяч, головний редактор журналу «Державна справа» (з листопада 2005). Член НСЖУ (з 1976), НСПУ (з 2013 р.), державний службовець IV рангу (з червня 2000).
Абліцов Віталій Григорович | ||||
---|---|---|---|---|
| ||||
Народився | 17 серпня 1946 (77 років) Новоукраїнка, Куйбишевський район, Запорізька область, Українська РСР, СРСР | |||
Країна | ![]() ![]() | |||
Діяльність | журналіст | |||
Alma mater | d | |||
Членство | Національна спілка журналістів України і Національна спілка письменників України | |||
|
Освіта
Випускник Далекосхідного державного університету, філологічного факультету Ростовського державного університету, відділ журналістики (1972). Знає французьку мову.
Фахова діяльність
1965–1980 — працював в редакціях газет Російської Федерації й України. 1966–1969 — студент, , місто Владивосток.
1969–1972 — студент, Ростовський державний університет.
1972–1980 — працював журналістом у Харкові, Евенкії, на Київщині.
1980–1994 — в Держтелерадіо України (остання посада — директор телеоб'єднання «Культура»).
Працюючи на українському радіо, брав активну участь у національному відродженні 1980-х і поверненні спадщини заборонених письменників та діячів: зробив перші передачі, присвячені М.Скрипнику, П.Филиповичу, М.Хвильовому та іншим. Автор і ведучий передач «Основа» і «Відродження». Очоливши телеоб'єднання, став автором і ведучим першого у національному телепросторі ток-шоу «Думки проти течії».
1995–2000 — оглядач з гуманітарних проблем, газета «Голос України». Автор циклів публікацій «Прощання з Азією», «Гетьманат», «Україна ХХ» та «Обличчя тисячоліть»(1999 року, в очікуванні нового століття і тисячоліття).
Травень 2000—лютий 2002 — заступник Голови Державного комітету інформаційної політики, телебачення та радіомовлення України.
2002–2005 — редактор газети «Український форум».
2005–2009 — редактор журналу «Державна справа».
Нагороди
- Лауреат премій СЖУ «Журналіст року» (1996),
- «Незалежність» (1996).
- Відзнака «Експерт року-2007» Всеукраїнської експертної мережі у номінації «Культура».
- Лауреат Державної літературної премії імені Олеся Гончара (2013).
Творчий доробок
- Збірник есеїв «Гетьманат» («Голос України», 2002–2003),
- Енциклопедичний довідник «Галактика Україна» («The Galaxy of Ukraine») (Українська діаспора: видатні постаті, 2002–2006, публікації в періодиці),
- Статті в енциклопедіях «Мистецтво України», «Українська літературна енциклопедія», , «Енциклопедія історії України», , «Видатні діячі України минулих століть», «Енциклопедія сучасної України»,
- Серія публікацій, присвячених діячам вітчизняної історії та культури у часописах «Вітчизна», «Всесвіт», «Дніпро», «Київ», «Дон», «Наше слово» (Польща) та ін.)
- Упорядник і співавтор видань: «Д. Гнатюк. Голос і влада» (2000), «О. Гончар. Катарсис» (2000), «І. Дзюба. Спрага» (2001), «Євген Стахів. Останній молодогвардієць» (2004), «М.Дерегус. Талант» (2004),
- «Діалог через океан: Юрій Шевельов. Олесь Гончар».
- Віталій Абліцов. Донбас: європейська Україна чи азійське дикопілля. Київ: Інститут історії НАН України. 2014. - 97 с.
Бібліографія
- «Ностальгія» (2001, 2003)
- «Україна: інформаційний простір» (2002)
- «Галактика Україна» (2007)
- «Український Все-Світ» (2011)
- ВЧЕНІ УКРАЇНИ – ЛАУРЕАТИ МІЖНАРОДНИХ ПРЕМІЙ І НАГОРОД (у зб. "Наука України у світовому інформаційному просторі" (2010)
Особисте життя
Дружина — Галина Гаврилівна (1947), перекладачка англійської мови, пенсіонерка; син Олег (1975) — перекладач Національної радіокомпанії; дочка Сніжана (1982) — д.філол. н, викладач.
Примітки
- . Архів оригіналу за 19 червня 2019. Процитовано 27 лютого 2022.
Джерела
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshih lyudej iz prizvishem Ablicov Vita lij Grigo rovich Ablico v nar 17 serpnya 1946 19460817 Novoukrayinka u Bilmackomu rajoni Zaporizkoyi oblasti ukrayinskij zhurnalist gromadsko politichnij diyach golovnij redaktor zhurnalu Derzhavna sprava z listopada 2005 Chlen NSZhU z 1976 NSPU z 2013 r derzhavnij sluzhbovec IV rangu z chervnya 2000 Ablicov Vitalij GrigorovichNarodivsya 17 serpnya 1946 1946 08 17 77 rokiv Novoukrayinka Kujbishevskij rajon Zaporizka oblast Ukrayinska RSR SRSRKrayina SRSR UkrayinaDiyalnist zhurnalistAlma mater dChlenstvo Nacionalna spilka zhurnalistiv Ukrayini i Nacionalna spilka pismennikiv UkrayiniOsvitaVipusknik Dalekoshidnogo derzhavnogo universitetu filologichnogo fakultetu Rostovskogo derzhavnogo universitetu viddil zhurnalistiki 1972 Znaye francuzku movu Fahova diyalnist1965 1980 pracyuvav v redakciyah gazet Rosijskoyi Federaciyi j Ukrayini 1966 1969 student misto Vladivostok 1969 1972 student Rostovskij derzhavnij universitet 1972 1980 pracyuvav zhurnalistom u Harkovi Evenkiyi na Kiyivshini 1980 1994 v Derzhteleradio Ukrayini ostannya posada direktor teleob yednannya Kultura Pracyuyuchi na ukrayinskomu radio brav aktivnu uchast u nacionalnomu vidrodzhenni 1980 h i povernenni spadshini zaboronenih pismennikiv ta diyachiv zrobiv pershi peredachi prisvyacheni M Skripniku P Filipovichu M Hvilovomu ta inshim Avtor i veduchij peredach Osnova i Vidrodzhennya Ocholivshi teleob yednannya stav avtorom i veduchim pershogo u nacionalnomu teleprostori tok shou Dumki proti techiyi 1995 2000 oglyadach z gumanitarnih problem gazeta Golos Ukrayini Avtor cikliv publikacij Proshannya z Aziyeyu Getmanat Ukrayina HH ta Oblichchya tisyacholit 1999 roku v ochikuvanni novogo stolittya i tisyacholittya Traven 2000 lyutij 2002 zastupnik Golovi Derzhavnogo komitetu informacijnoyi politiki telebachennya ta radiomovlennya Ukrayini 2002 2005 redaktor gazeti Ukrayinskij forum 2005 2009 redaktor zhurnalu Derzhavna sprava NagorodiLaureat premij SZhU Zhurnalist roku 1996 Nezalezhnist 1996 Vidznaka Ekspert roku 2007 Vseukrayinskoyi ekspertnoyi merezhi u nominaciyi Kultura Laureat Derzhavnoyi literaturnoyi premiyi imeni Olesya Gonchara 2013 Tvorchij dorobokZbirnik eseyiv Getmanat Golos Ukrayini 2002 2003 Enciklopedichnij dovidnik Galaktika Ukrayina The Galaxy of Ukraine Ukrayinska diaspora vidatni postati 2002 2006 publikaciyi v periodici Statti v enciklopediyah Mistectvo Ukrayini Ukrayinska literaturna enciklopediya Enciklopediya istoriyi Ukrayini Vidatni diyachi Ukrayini minulih stolit Enciklopediya suchasnoyi Ukrayini Seriya publikacij prisvyachenih diyacham vitchiznyanoyi istoriyi ta kulturi u chasopisah Vitchizna Vsesvit Dnipro Kiyiv Don Nashe slovo Polsha ta in Uporyadnik i spivavtor vidan D Gnatyuk Golos i vlada 2000 O Gonchar Katarsis 2000 I Dzyuba Spraga 2001 Yevgen Stahiv Ostannij molodogvardiyec 2004 M Deregus Talant 2004 Dialog cherez okean Yurij Shevelov Oles Gonchar Vitalij Ablicov Donbas yevropejska Ukrayina chi azijske dikopillya Kiyiv Institut istoriyi NAN Ukrayini 2014 97 s Bibliografiya Nostalgiya 2001 2003 Ukrayina informacijnij prostir 2002 Galaktika Ukrayina 2007 Ukrayinskij Vse Svit 2011 VChENI UKRAYiNI LAUREATI MIZhNARODNIH PREMIJ I NAGOROD u zb Nauka Ukrayini u svitovomu informacijnomu prostori 2010 Osobiste zhittyaDruzhina Galina Gavrilivna 1947 perekladachka anglijskoyi movi pensionerka sin Oleg 1975 perekladach Nacionalnoyi radiokompaniyi dochka Snizhana 1982 d filol n vikladach Primitki Arhiv originalu za 19 chervnya 2019 Procitovano 27 lyutogo 2022 Dzherela