Черво́ні гіга́нти — зорі пізніх спектральних класів (з температурою поверхні 3000—5000 К), що мають великий розмір (10—200 R☉) і високу світність (L=102—104 L☉). Являють собою пізній етап еволюції маломасивних зір (до 10 M☉), після вигоряння в їхньому ядрі водню й залишення ними головної послідовності. На діаграмі Герцшпрунга — Рассела розташовані в правій верхній частині.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk16TDFOMGNuVmpkSFZ5WlY5dlpsOVRkR0Z5YzE4bE1qaGhjblJwYzNRbFJUSWxPREFsT1RselgybHRjSEpsYzNOcGIyNGxNamt1YW5Cbkx6STFNSEI0TFZOMGNuVmpkSFZ5WlY5dlpsOVRkR0Z5YzE4bE1qaGhjblJwYzNRbFJUSWxPREFsT1RselgybHRjSEpsYzNOcGIyNGxNamt1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Складаються з невеликого ядра, в якому вигорів водень, тонкого шару навколо ядра, в якому горіння водню продовжується, і протяжної переважно водневої конвективної оболонки.
Карлики, гіганти й головна послідовність
Ця стаття може містити . (вересень 2016) |
Приблизно в другій половині XIX століття люди навчилися вимірювати розміри зір. Виявилося, що ці розміри дуже різноманітні. У зв'язку з цим виникла потреба якось класифікувати зорі за розмірами. Це сталося задовго до появи теорії еволюції зір й до побудови діаграми Герцшпрунга — Рассела. З'ясувалося, що в деяких спектральних класах існують дві великі групи зір, і в одній групі зорі помітно більші, ніж у другій. Маленькі зорі назвали карликами, а великі — гігантами. Так склалася термінологія, яка дожила до наших днів: червоні карлики й червоні гіганти, помаранчеві карлики й помаранчеві гіганти, жовті карлики й жовті гіганти. З зорями білого кольору все виявилося набагато складніше: різкої різниці в розмірах серед білих зір не спостерігалося[]. Згодом Герцшпрунг і Рассел створили діаграму, на якій червоні, помаранчеві та жовті карлики лежать на головній послідовності, а саме в правій нижній її частині. Гіганти й надгіганти розташовані на кількох горизонтальних відгалуженнях у верхній частині діаграми. Звісно, на діаграмі Герцшпрунга — Рассела відкладається світність, а не розмір, однак для зір однієї й тієї ж температури (кольору) світність зростає пропорційно площі поверхні зорі. На діаграмі помітна різниця в світності (а значить — і в розмірах) між карликами й гігантами спектральних класів G, K, M.
На відміну від зір головної послідовності, червоні гіганти на діаграмі не лежать на якійсь одній лінії. Спочатку для них визначили дві послідовності — гігантів і надгігантів, але цього виявилося мало. Надгіганти теж розділилися на дві групи, так що довелося запровадити для них дві підпослідовності (Ia і Ib), а між надгігантами й звичайними гігантами втиснулася гілка (II-й клас світності). Недавно[] відкрили новий клас зір, які перевищують надгігантів за розмірами й світністю. Для того, щоб позначити їх на діаграмі Герцшпрунга — Рассела (нульовий клас світності), довелося розширювати її вгору.
При детальному вивченні зір з'ясувалося, що існують зорі проміжного розміру між карликами й гігантами, хоча їх порівняно небагато. Вони отримали назву субгігантів (IV-й клас світності).
Гіганти спектрального класу K
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTlsTDJWaUwwczBhV2xwTFhOd1pXTjBjbVV1Y0c1bi5wbmc=.png)
Фізичні параметри
У таблиці подано усереднені значення параметрів. Загалом, відповідні параметри окремо вибраної зорі даного спектрального класу можуть відрізнятися від поданих нижче.
Клас | B-V | V-R | b-y | MV | Teff, °K | R/RΟ | log g | Vsin(i), км/сек. | |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
K0 | 1.03 | 0.77 | 0.60 | 0.2 | −0.37 | 5282 | 14 | 2.5 | 3.0 |
K2 | 1.18 | 0.84 | 0.68 | 0.1 | −0.45 | 5055 | 17 | 2.1 | 2.3 |
K3 | 1.29 | 0.96 | 0.80 | 0.1 | −0.53 | 4973 | 21 | — | 2.0 |
K5 | 1.44 | 1.20 | 0.90 | 0.0 | −0.81 | 4623 | 40 | — | - |
K7 | 1.53 | — | 0.93 | −0.1 | −1.15 | 4380 | 60 | — | - |
- Приклади: Альдебаран, Дубге А, Поллукс, Гамаль
Гіганти спектрального класу M
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTh4THpGbEwwMHdhV2xwTFhOd1pXTjBjbVV1Y0c1bi5wbmc=.png)
Фізичні параметри
У таблиці подано усереднені значення параметрів. Загалом, відповідні параметри окремо вибраної зорі даного спектрального класу можуть відрізнятися від поданих нижче.
Клас | B-V | V-R | b-y | MV | Teff, °K | R/RΟ | log g | Vsin(i), км/сек. | |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
M0 | 1.57 | 1.23 | 0.97 | −0.2 | −1.36 | 4212 | 100 | — | - |
M2 | 1.60 | 1.34 | 1.00 | −0.2 | −1.52 | 4076 | 130 | — | - |
M5 | 1.58 | 2.18 | — | −0.2 | — | 3923 | — | — | - |
- Приклади: Бета Пегаса
Червоні гіганти як індикатори відстані
Найяскравіші червоні гіганти мають приблизно однакову абсолютну зоряну величину (−3.0m±0.2m) і застосовуються як (стандартні свічки) для вимірювання космічних відстаней. Для ідентифікації червоних гігантів у зоряному складі галактики існує два шляхи:
- Класичний — метод виділення краю зображень. При цьому зазвичай застосовують Собелівський фільтр. Початок провалу — шукана точка повороту. Іноді замість собелівського фільтра як наближену функцію беруть гаусіан, а функція виділення краю залежить від фотометричних похибок спостережень. Однак, у міру ослаблення зорі ростуть і похибки методу. Відтак гранично вимірюваний блиск на дві зоряних величини гірший, ніж дозволяє апаратура.
- Другий шлях — методом максимальної правдоподібності. Цей спосіб ґрунтується на тому, що функція світності відгалуження червоних гігантів добре апроксимується степеневою функцією:
де a — коефіцієнт, близький до 0,3, m — видима зоряна величина.
Основна проблема методу — розбіжність в деяких випадках рядів, що виникають в результаті роботи методу максимальної правдоподібності.
Див. також
- Блакитний гігант
- Білий гігант
- Жовтий гігант
- (Стандартні свічки)
Джерела
- В. А. Батурин, И. В. Миронова. Красный гигант. Глоссарий Astronet.ru. Процитовано 14 липня 2022.
- Червоні гіганти // Астрономічний енциклопедичний словник / за заг. ред. І. А. Климишина та А. О. Корсунь. — Львів : Голов. астроном. обсерваторія НАН України : Львів. нац. ун-т ім. Івана Франка, 2003. — С. 526. — .
- David F. Gray "The observations and analysis of Stellar Photospheres", Cambridge University Press 2005 (англ.)
- Sakai Shoko, Madore Barry F., Freedman Wendy L (1996). . Astrophysical Journal. Архів оригіналу за 6 липня 2014. Процитовано 23 січня 2015. (англ.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Chervo ni giga nti zori piznih spektralnih klasiv z temperaturoyu poverhni 3000 5000 K sho mayut velikij rozmir 10 200 R i visoku svitnist L 102 104 L Yavlyayut soboyu piznij etap evolyuciyi malomasivnih zir do 10 M pislya vigoryannya v yihnomu yadri vodnyu j zalishennya nimi golovnoyi poslidovnosti Na diagrami Gercshprunga Rassela roztashovani v pravij verhnij chastini Ilyustraciya budovi Soncya ta jogo mozhlivogo majbutnogo yak chervonogo giganta porivnyannya yih strukturi ta rozmiru Skladayutsya z nevelikogo yadra v yakomu vigoriv voden tonkogo sharu navkolo yadra v yakomu gorinnya vodnyu prodovzhuyetsya i protyazhnoyi perevazhno vodnevoyi konvektivnoyi obolonki Karliki giganti j golovna poslidovnistCya stattya mozhe mistiti originalne doslidzhennya Bud laska udoskonalte yiyi perevirivshi sumnivni tverdzhennya j dodavshi posilannya na dzherela Tverdzhennya yaki mistyat lishe originalne doslidzhennya mayut buti vilucheni veresen 2016 Priblizno v drugij polovini XIX stolittya lyudi navchilisya vimiryuvati rozmiri zir Viyavilosya sho ci rozmiri duzhe riznomanitni U zv yazku z cim vinikla potreba yakos klasifikuvati zori za rozmirami Ce stalosya zadovgo do poyavi teoriyi evolyuciyi zir j do pobudovi diagrami Gercshprunga Rassela Z yasuvalosya sho v deyakih spektralnih klasah isnuyut dvi veliki grupi zir i v odnij grupi zori pomitno bilshi nizh u drugij Malenki zori nazvali karlikami a veliki gigantami Tak sklalasya terminologiya yaka dozhila do nashih dniv chervoni karliki j chervoni giganti pomaranchevi karliki j pomaranchevi giganti zhovti karliki j zhovti giganti Z zoryami bilogo koloru vse viyavilosya nabagato skladnishe rizkoyi riznici v rozmirah sered bilih zir ne sposterigalosya dzherelo Zgodom Gercshprung i Rassel stvorili diagramu na yakij chervoni pomaranchevi ta zhovti karliki lezhat na golovnij poslidovnosti a same v pravij nizhnij yiyi chastini Giganti j nadgiganti roztashovani na kilkoh gorizontalnih vidgaluzhennyah u verhnij chastini diagrami Zvisno na diagrami Gercshprunga Rassela vidkladayetsya svitnist a ne rozmir odnak dlya zir odniyeyi j tiyeyi zh temperaturi koloru svitnist zrostaye proporcijno ploshi poverhni zori Na diagrami pomitna riznicya v svitnosti a znachit i v rozmirah mizh karlikami j gigantami spektralnih klasiv G K M Na vidminu vid zir golovnoyi poslidovnosti chervoni giganti na diagrami ne lezhat na yakijs odnij liniyi Spochatku dlya nih viznachili dvi poslidovnosti gigantiv i nadgigantiv ale cogo viyavilosya malo Nadgiganti tezh rozdililisya na dvi grupi tak sho dovelosya zaprovaditi dlya nih dvi pidposlidovnosti Ia i Ib a mizh nadgigantami j zvichajnimi gigantami vtisnulasya gilka II j klas svitnosti Nedavno koli vidkrili novij klas zir yaki perevishuyut nadgigantiv za rozmirami j svitnistyu Dlya togo shob poznachiti yih na diagrami Gercshprunga Rassela nulovij klas svitnosti dovelosya rozshiryuvati yiyi vgoru Pri detalnomu vivchenni zir z yasuvalosya sho isnuyut zori promizhnogo rozmiru mizh karlikami j gigantami hocha yih porivnyano nebagato Voni otrimali nazvu subgigantiv IV j klas svitnosti Giganti spektralnogo klasu KSpektr giganta spektralnogo klasu K4 Fizichni parametri U tablici podano useredneni znachennya parametriv Zagalom vidpovidni parametri okremo vibranoyi zori danogo spektralnogo klasu mozhut vidriznyatisya vid podanih nizhche Klas B V V R b y MV Teff K R RO log g Vsin i km sek K0 1 03 0 77 0 60 0 2 0 37 5282 14 2 5 3 0 K2 1 18 0 84 0 68 0 1 0 45 5055 17 2 1 2 3 K3 1 29 0 96 0 80 0 1 0 53 4973 21 2 0 K5 1 44 1 20 0 90 0 0 0 81 4623 40 K7 1 53 0 93 0 1 1 15 4380 60 Prikladi Aldebaran Dubge A Polluks GamalGiganti spektralnogo klasu MSpektr giganta spektralnogo klasu M0 Fizichni parametri U tablici podano useredneni znachennya parametriv Zagalom vidpovidni parametri okremo vibranoyi zori danogo spektralnogo klasu mozhut vidriznyatisya vid podanih nizhche Klas B V V R b y MV Teff K R RO log g Vsin i km sek M0 1 57 1 23 0 97 0 2 1 36 4212 100 M2 1 60 1 34 1 00 0 2 1 52 4076 130 M5 1 58 2 18 0 2 3923 Prikladi Beta PegasaChervoni giganti yak indikatori vidstaniNajyaskravishi chervoni giganti mayut priblizno odnakovu absolyutnu zoryanu velichinu 3 0m 0 2m i zastosovuyutsya yak standartni svichki dlya vimiryuvannya kosmichnih vidstanej Dlya identifikaciyi chervonih gigantiv u zoryanomu skladi galaktiki isnuye dva shlyahi Klasichnij metod vidilennya krayu zobrazhen Pri comu zazvichaj zastosovuyut Sobelivskij filtr Pochatok provalu shukana tochka povorotu Inodi zamist sobelivskogo filtra yak nablizhenu funkciyu berut gausian a funkciya vidilennya krayu zalezhit vid fotometrichnih pohibok sposterezhen Odnak u miru oslablennya zori rostut i pohibki metodu Vidtak granichno vimiryuvanij blisk na dvi zoryanih velichini girshij nizh dozvolyaye aparatura Drugij shlyah metodom maksimalnoyi pravdopodibnosti Cej sposib gruntuyetsya na tomu sho funkciya svitnosti vidgaluzhennya chervonih gigantiv dobre aproksimuyetsya stepenevoyu funkciyeyu 3 m 10 a m displaystyle xi m propto 10 am de a koeficiyent blizkij do 0 3 m vidima zoryana velichina Osnovna problema metodu rozbizhnist v deyakih vipadkah ryadiv sho vinikayut v rezultati roboti metodu maksimalnoyi pravdopodibnosti Div takozhBlakitnij gigant Bilij gigant Zhovtij gigant Standartni svichkiDzherelaV A Baturin I V Mironova Krasnyj gigant Glossarij Astronet ru Procitovano 14 lipnya 2022 Chervoni giganti Astronomichnij enciklopedichnij slovnik za zag red I A Klimishina ta A O Korsun Lviv Golov astronom observatoriya NAN Ukrayini Lviv nac un t im Ivana Franka 2003 S 526 ISBN 966 613 263 X David F Gray The observations and analysis of Stellar Photospheres Cambridge University Press 2005 angl Sakai Shoko Madore Barry F Freedman Wendy L 1996 Astrophysical Journal Arhiv originalu za 6 lipnya 2014 Procitovano 23 sichnya 2015 angl