Битва під Гайвороном або Гайворонська битва (10 (20) жовтня 1668 — 11 (21) жовтня 1668) – епізод московсько-української війни 1668-1669. Союзне військо кримських татар і українських козаків під командуванням калги-султана Кирим-Ґерая та наказного гетьмана Григорія Дорошенка розгромило розвідувальний загін московської армії князя Григорія Ромодановського, яким керував його син Андрій. Московський командувач потрапив у полон, а союзники захопили великі трофеї за кілька днів до генеральної .
Битва під Гайвороном | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
Московсько-українська війна (1668—1669) | |||||||
![]() Озброєння кримськотатарського воїна. З експозиції Тернопільського краєзнавчого музею | |||||||
| |||||||
Сторони | |||||||
![]() ![]() | ![]() | ||||||
Командувачі | |||||||
![]() ![]() | ![]() | ||||||
Військові сили | |||||||
15 000 кримських татар 7 000 козаків | 1 200 рейтарів, до 2 000 помісної кінноти та «бойових холопів» | ||||||
Втрати | |||||||
Незначні | Невідомі |
Передісторія
Московсько-українська війна
На початку 1668 року розпочалась московсько-українська війна на Лівобережній Україні, причиною якої стало обурення козацької старшини сепаратним Андрусівським миром між Московією та Річчю Посполитою. 9 (19) січня 1668 старшинська рада у Гадячі, скликана гетьманом Іваном Брюховецьким, постановила відмовитися від московської протекції та просити підтримки у султана Османської імперії та правобережного гетьмана Петра Дорошенка. Московським воєводам, що очолювали військові залоги у 15-ти містах Гетьманщини, був поставлений ультиматум («з їхнім військом виїхати з України: якщо по-доброму не вийдуть з України, тоді силою треба вигнати»). У лютому-березні 1668 гетьманські війська знищили або роззброїли 10 московських гарнізонів – у столиці Гадячі, а також – у Полтаві, Батурині, Сосниці, Глухові, Миргороді, Прилуках, Стародубі, Новгороді-Сіверському та Лубнах. Водночас, у Переяславі, Чернігові, Ніжині та Острі московитам вдалось організувати оборону у цитаделях міських фортець, козаки розпочали їхню облогу.
1 (11) березня 1668 цар Олексій Михайлович видав указ про мобілізацію помісного війська для «походу на черкас». Місцем збору головної армії – «Большого полку» – був визначений Бєльов, звідки московське військо виступило до Севська. Армію очолив князь П. Долгоруков (у квітні замінений на Г. Куракіна). Головні сили московитів мали деблокувати гарнізони у Ніжині та Чернігові, тим часом, «Бєлгородський полк» князя Г. Ромодановського мав захопити столицю Лівобережної Гетьманщини Гадяч, а «Смоленський» князя К. Щербатова – рухаючись з півночі зайняти Стародубщину, після чого йти на Київ. Усі ці плани зазнали краху завдяки стійкості козаків, що обороняли прикордонні фортеці, – , Котельву та Почеп.
На початку червня на Лівобережжя вступило військо правобережного гетьмана П. Дорошенка та кримськотатарського воєначальника Алша-мурзи. 8 (18) червня 1668 на Сербиному полі біля Диканьки з ними з’єдналися лівобережні полки. На спільній козацькій раді І. Брюховецького було вбито, а Дорошенка проголошено гетьманом обох сторін Дніпра. 10 (20) червня 1668 П. Дорошенко на чолі об’єднаного козацько-татарського війська зняв облогу з Котельви, 12 (22) червня 1668 він атакував армію князя Г. Ромодановського біля Хухри, проте московити змогли відступити до Охтирки. На початку липня всі три московські армії вторгнення були витіснені за межі Гетьманщини.
Чернігівський похід Ромодановського
Проте за лічені дні ситуація кардинально змінилася. 3 (13) липня 1668 — 6 (16) липня 1668 кримськотатарські союзники козаків зазнали . Тим часом, війська Речі Посполитої перейшли у наступ на Правобережжі, обложивши у Кальнику гетьманського брата Григорія. 8 (18) липня 1668 Петро Дорошенко з основними силами переправляється на правий берег Дніпра, залишивши на Лівобережжі наказним гетьманом Дем’яна Ігнатовича, у розпорядженні якого були лише «сіверські» полки.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk0zTHlWRU1DVTVNQ1ZFTUNWQ01TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNPQ1ZFTVNVNE1WOGxSREFsUVRjbFJEQWxRalVsUkRFbE9EQWxSREFsUWtRbFJEQWxRamdsUkRBbFFqTWxSREFsUWtVbFJEQWxRaklsUkRFbE9ERWxSREFsUWtFbFJEQWxRamdsUkRBbFFqa3VhbkJuTHpNMU1IQjRMU1ZFTUNVNU1DVkVNQ1ZDTVNWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ09DVkVNU1U0TVY4bFJEQWxRVGNsUkRBbFFqVWxSREVsT0RBbFJEQWxRa1FsUkRBbFFqZ2xSREFsUWpNbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqSWxSREVsT0RFbFJEQWxRa0VsUkRBbFFqZ2xSREFsUWprdWFuQm4uanBn.jpg)
Користуючись ослабленням ворога, московське командування готує вирішальний наступ проти Ігнатовича. Сили «Большого» і «Бєлгородського» полків об’єднують під керівництвом Григорія Ромодановського. 27 серпня (6 вересня) 1668 40-тисячна московська армія виступає з Путивля у напрямку Ніжина. 30 серпня (9 вересня) 1668 до неї приєднується син Г. Ромодановського князь Андрій Ромодановський на чолі двох рейтарських полків і сотень городових дворян. 4 (14) вересня 1668 . Місто було спалене, пограбоване (включно з монастирями та церквами), частина мешканців вбита або забрана у полон. 17 (27) вересня 1668 царські війська підійшли до Чернігова. 19 (29) вересня 1668 — 20 (30) вересня 1668 були захоплені штурмом і спалені Старе і Нове міста, водночас загарбники не змогли взяти Третяк, де продовжував оборонятися козацький гарнізон.
Наказний гетьман Д. Ігнатович, тим часом, перебував у Седневі з кількома козацькими полками. 22 вересня (2 жовтня) 1668 він виступив у бік Чернігова, проте , яких очолював Андрій Ромодановський. Відкинувши козаків, син воєводи розорив околиці Седнева та Березної. Ігнатович просив підмоги у Дорошенка, але гетьман зволікав, очікуючи підходу кримськотатарських союзників. 23 вересня (3 жовтня) 1668 між наказним гетьманом і очільником московського війська розпочались таємні перемови. 30 вересня (10 жовтня) 1668 Д. Ігнатович і Г. Ромодановський зустрілися у Салтиковій Дівиці. Наказний гетьман пообіцяв повернутися під московську протекцію в обмін на виведення з України царських залог.
Тим часом, Петро Дорошенко дочекався підмоги від Кримського ханства. Проти Ромодановського він послав потужний корпус, який очолили калга-султан Кирим-Ґерай і наказний гетьман Григорій Дорошенко. Дізнавшись про наближення великих союзних сил, обережний московський воєвода 5 (15) жовтня 1668 знімає облогу з Чернігова та вирушає у бік Путивля. Попереду себе з завданням розвідати розташування ворога він відправляє кінний загін на чолі з сином Андрієм Ромодановським.
Склад і сили сторін
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemcwTHlWRU1DVTVRU1ZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNNeVZFTUNWQ01DNXFjR2N2TWpNd2NIZ3RKVVF3SlRsQkpVUXdKVUl3SlVRd0pVSkNKVVF3SlVJekpVUXdKVUl3TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Другими воєводами у війську Андрія Ромодановського були Олександр Скуратов (син стольника Петра Скуратова) і Михаїл Толстой (син чернігівського воєводи). Їх супроводжували царський стряпчий Михаїл Головнін, ніжинський протопіп Симеон Адамович, колишній ніжинський полковник Матвій Гвинтовка та ніжинський полковий осавул, брат наказного гетьмана Василь Ігнатович. Останні виконували роль провідників. У складі московського загону було два рейтарських полки, які очолювали полковники Федір Зиков і Степан Зубов, а також – невідома кількість сотень городових дворян і «дітей боярських» (згадані у свідченнях С. Адамовича як «загонные люди боярские»).
Згідно з розписом за червень 1668 року у полку Зикова служило 450 рейтарів, Зубова – 767. Це були професійні військові – найманці, організовані, озброєні та одягнені за західноєвропейським зразком. Городових дворян у війську Григорія Ромодановського було 6,5 тис. (з ними – приблизно стільки ж «бойових холопів»), невідомо яка частина з них входила до передового загону сина воєводи. Ймовірно, з Андрієм Ромодановським було не більше 3 тис. професійних воїнів-кіннотників.
Чисельність кримської орди у поході під Конотоп сучасники (М. Гвинтовка та С. Адамович) оцінювали у 20 тис. кінних воїнів. Водночас, з інших джерел відомо, що Кримське ханство майже ніколи не виставляло у похід понад 15 тис. вояків за умов, коли кампанію не очолював особисто хан. На чолі кримськотатарського війська стояв калга-султан Кирим-Ґерай – молодший брат хана Аділя-Ґерая, що у 1667 році вже очолював союзні П. Дорошенку загони у західному поході проти Речі Посполитої та битві під Підгайцями.
У корпусі наказного гетьмана Григорія Дорошенка були козаки Полтавського (полковник К. Кублицький), Миргородського (полковник ), Лубенського (полковник Г. Гамалія) та Брацлавського полків, а також – загін запорожців полковника . На той час один реєстровий полк налічував близько 1,5 тис. козаків (розрахунок на основі даних про чисельність козацького війська у битві під Хухрою у червні 1668 року). Зважаючи на це, чисельність корпусу можна оцінити приблизно у 7 тис. вояків (кінноти та піхоти).
Перебіг битви
Найбільш детальні свідчення про битву під Гайвороном залишив учасник подій ніжинський протопіп Симеон Адамович, що був одним із провідників московського війська.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJoTDB4dllsOTZibUZ0ZVdGZk1UWTJOUzVuYVdZdk1qYzFjSGd0VEc5aVgzcHVZVzE1WVY4eE5qWTFMbWRwWmc9PS5naWY=.gif)
Згідно з його свідченнями, наданими на допиті у воєводи Г. Ромодановського після бою, 10 (20) жовтня 1668 близько опівдні загін Андрія Ромодановського перетнув переправу біля села Гайворона, після чого в полі був атакований татарами та козаками. Напад був таким несподіваним, що московські рейтари не встигли вишикуватися в стрій, їхні порядки були змішані. Частина кинулась тікати через село, але кіннота не могла подолати городи місцевих жителів, що були оточені плотами та ровами. Московити спішились: декотрим вдалося втекти, долаючи рови, інші були затиснуті між ними, знищені або захоплені у полон.
Більше пощастило царським воякам, які відступили до болота, кинувши коней. Татари, не бажаючи спішуватися, лише посипали їх стрілами, не заходячи в трясовину. Дочекавшись настання темряви, близько тисячі (за свідченням Адамовича) московитів «нагих і босих піших» почали рух у бік свого табору. Здолавши близько 10 верст «по пояс» у трясовині, залишки загону Андрія Ромодановського за дві години перед світанком дійшли до своїх головних сил.
У битві була знищена щонайменше половина московського авангарду, у полон потрапили всі троє командувачів (А. Ромодановський, О. Скуратов і М. Толстой), царський стряпчий Головнін і, щонайменше, кількасот рядових вояків. Обидва рейтарських полковники врятувалися, загубивши коней. Лише одиницям московитів (і Василю Ігнатовичу) вдалося вирватися з оточення верхи. Все кінське поголів’я стало здобиччю татар і козаків. Переможцям дісталися й інші багаті трофеї, зокрема – бойові прапори та раніше награбоване московитами у Ніжині та Чернігові.
Локалізація поля битви
Точне місце бою наразі не встановлене. Церковний діяч і краєзнавець ХІХ ст. Філарет Гумілевський вважав, що московський загін був розгромлений у районі «городка» – місцевості за 5 км на схід від Гайворона (пізніше – село Городок, сучасна назва – село Восьме Березня).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMll6THlWRU1DVTVNeVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDT1NWRU1DVkNNaVZFTUNWQ1JTVkVNU1U0TUNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ1JDMGxSREFsT1VFbFJEQWxRa1VsUkRBbFFrUWxSREFsUWtVbFJERWxPRElsUkRBbFFrVWxSREFsUWtaZk1UWTJPQzV3Ym1jdk5ESTFjSGd0SlVRd0pUa3pKVVF3SlVJd0pVUXdKVUk1SlVRd0pVSXlKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd3SlVRd0pVSkZKVVF3SlVKRUxTVkVNQ1U1UVNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDUlNWRU1TVTRNaVZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUmw4eE5qWTRMbkJ1Wnc9PS5wbmc=.png)
Тут за часів Гумілевського знаходився курган, у якому, як припускав дослідник, були поховані вбиті в бою московити. У ХІХ ст. у лісі поруч із «городком» знаходили зброю та деталі кінської упряжі XVII ст.
В 5 вер[стах] на восток [от села] курган-робленица, иначе называется «городком» [...] В полуверсте от городка еще поныне находится большой лес, в котором есть дубы двух столетий. На восточном боку городка дед нынешнего владельца местности Моисей Сологуб выпахал бердыш с гербом московского царя, две подковы совершенно круглые в виде кренделя без шипов; при внуке Василий Сологуб выораны здесь же секира с дырою, которая служила для привязывания секиры к седлу и две подковы, также круглые, восточные. Как бердыш свидетель тому, что здесь билось московское войско, так круглые подковы говорят о местной битве татар. Название соседней Рубанки также памятник происходившей здесь рубанки-битвы. По летописи с 1668 г. татары, действовавшие вместе с заднепровскими казаками Григория Дорошенка, напали на кн. Ромодановского «у Гайворона», разгромили войско его и взяли в плен сына его кн. Андрея. И так курганы, окружающие Гайворон, скрывают под собою московских воинов, павших в 1668 г. под Гайвороном! Народ помнит эту битву.
Якщо прийняти версію Ф. Гумілевського як базову, можна припустити, що згадана у свідченнях учасників бою переправа, через яку перейшли московити, була переправою через річку Басанку – притоку Ромена. Водночас, болото, вздовж якого залишки московського загону відступали у бік своїх основних сил (імовірно, у північному або північно-східному напрямку) – це, найвірогідніше, заболочені береги річки Ромен. З’єднання розбитих московитів з військами Г. Ромодановського, таким чином, могло відбутися десь між Голінкою, Дептівкою та Великим Самбором (10-15 км від місця атаки загону А. Ромодановського татарами та козаками).
Історичні джерела про битву
Розповідь очевидця походу Андрія Ромодановського ніжинського протопопа Симеона Адамовича (скорочено):
Как переправились в том селе переправу малую, а большая еще впереди была, и в то время учинился шум, и видеть – идут полем люди многие с саблями, и мы все с князь Андреем Григорьевичем Ромодановским постерегли, что чюжие люди, и князь Андрей велел за собою рейтары итти; и рейтары не все было перешли чрез переправу, и трубач в трубу и по литавром долбить учали, а князь Андрей наперед скочил з Гвинтовкою; а при нем немногие люди перед рейтары; и тотчас Орда напала и рейтаром не дали в строй притить, сломали, и учали наши назад уступати, и меня протопопа рейтары меж себя конми затерли… И в том селе около дров и огородов рвы покопаны и плетнем погорожено, нужен переход; не дала Орда переттить, со всех сторон напали меж теми рвами, а яз протопоп никого уж своих не увидел, и с рейтары, которые рвы перешли, побежали на уход к обозом, и Орда за нами погнались. И видя то, что над нашими шеями с саблями гонят, а иных догонячи секут, и я с двемя рейтары, с лошадей сседчи, забежали на болото… И пришед посредь болота, учел смотрить, что Орда меж огородов с рейтары бьетца, а рейтары, пометав лошадей, с обоими полковники, пеши к отводом к болоту идут; а как взошли на болото, и татаровя по обоим сторонам болота по берегам стали…
И, дождався ночи, пошли болотом оборонною рукою… А в ту ночь был мороз, болото померзло, человека не держит, шли верст с десять болотом, и нашли впереди человек с двесте своего погрому рейтар и загонных людей… Пошли опять болотом, инде по колено, а инде по пояс, друг друга волокучи, и одва живы от морозу и от грязи пришли…
И на том бою в селе Гайвороне я, протопоп, утерял свояка своего Кондрата Коневского, а при нем было денег моих с двадцать пять рублев, и отписки к царскому величеству Нежинского воеводы, да трое коней добрых с седлами и епончами, а я рясу свою верхнюю на лисицах в болоте покинул для того, что тяжко было бегать по болоту.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemMzTDFOd2IzUnJZVzVwWlY5NlgxUjFhR0ZxWDBKbGFtVnRYekl1YW5Cbkx6TTNOWEI0TFZOd2IzUnJZVzVwWlY5NlgxUjFhR0ZxWDBKbGFtVnRYekl1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
З донесення московських рейтарських полковників Ф. Зикова та С. Зубова:
От тех крымских болших людей и от черкас розбиты… многих побили и поранили, и в полон поимали… Оставшиеся с полковниками и начальными людми отошли болотом наги и боси пеши… Многия болотом ноги познабили, а иные выбрели в Путивль.
З донесення московського воєводи князя Г. Ромодановського:
В селе Граворан пришол на них сам калга салтан, да с ним три салтана со всею ордою, и Гришко Дорошенко с черкасы, и в том селе учинили с ними бой, и на том бою ево князь Андрея, и Петрова сына Скуратова, и Андреева сына Толстова, и Михаила Головина взяли, а полковники с рейтары, видячи их многолюдство великое, отошли пеши в болото, и шли болотом верст с 15, и татарове и черкасы шли за ними болотом и приступали жестокими бои.
Козацький літописець С. Величко помилково називає командувачем козацького війська Петра Суховія, який на той час був обраний запорозьким гетьманом. Полки, що брали участь у бою під Гайвороном, підтримають Суховія пізніше – у листопаді 1668 року:
Ромодановський, відступивши від Чернігова і прагнучи прискоромити Суховієву сваволю, що все більше розширювалася, та відзначитися з більшою вислугою перед лицем свого монарха, виправив на Суховія свого сина Андрія Ромодановського зі значним числом великоросійського війська. Тоді той княжич Андрій Ромодановський, рушивши від свого батька з військом, зійшовся десь із Суховієвою ордою та учинив із нею сильний бій, однак Бог так зволив, був нею пересилений і до решти розгромлений, а сам узятий у неволю і відданий до рук Нурадину й Калзі-солтану.
Невідомий автор «Історії Русів» – українського історико-політичного трактату кінця XVIII ст., також припускається хронологічної помилки, ставлячи Гайворонський бій раніше взяття та спалення московитами Ніжина:
Князь вирядив негайно сина свого проти Татар з великим корпусом; але сей молодий Князь, не з'єднавшися з Многогрішним, а сподіваючись сам здобути славу звитяжця Татар, пішов на них з одним своїм корпусом, і був ними розбитий і взятий у полон біля містечка Гайворон. Батько, не змігши йому допомогти, відомстив скорботу свою на мешканцях Ніжинських, які не пускали до себе нового Воєводи і замкнули проти нього місто. Ромодановський, виваживши міську браму, віддав місто на пограбування своєму військові.
Наслідки
Загін Андрія Ромодановського було розгромлено, але вцілілі московські вояки попередили його батька Г. Ромодановського про наближення татарсько-козацьких сил. Воєвода вдався до типової тогочасної оборонної тактики проти легкої кінноти – збудував рухомий вагенбург (табір із возів), і у такій формації продовжив відступ до Путивля. 14 (24) жовтня 1668 кримські татари та козаки атакували московське військо на переправі через річку Куколку біля Пустої Торговиці (поблизу того самого місця, де відбулась Конотопська битва 1659 року). Московити зазнали великих втрат, але втримали стрій та уникнули розгрому: повторити успіх 9-річної давнини союзникам не вдалося. Тактична перемога під Конотопом вже не мала стратегічного значення: «сіверські» полки Гетьманщини на чолі з Д. Ігнатовичем були готові повернутися до царської протекції, а кримський хан, тим часом, розчарувався у союзі з Петром Дорошенком, підтримавши його опонента у боротьбі за булаву – запорозького гетьмана Петра Суховія.
Захоплені у бою під Гайвороном знатні московські командувачі провели у полоні у кримських татар понад 13 років та були звільнені лише після укладення Бахчисарайського миру 1681 року. За князя Андрія Ромодановського татари хотіли отримати 80 тис. талерів: його батько та цар Олексій Михайлович відмовилися платити викуп. Через кілька місяців після звільнення, у травні 1682, А. Ромодановський був вбитий у Москві під час стрілецького бунту.
Примітки
- Ігнатенко І. До питання про чисельність московських військ, що брали участь у російсько-українській війні 1668 р. // Гетьман Петро Дорошенко та його доба в Україні. Статті та доповіді
- Бабулин И. Война за возвращение Украины 1668-1669 гг. — Москва, 2021
- Ігнатенко І. Останній бій Чернігівської фортеці // Сіверянський літопис. — 2018. — № 5. — С. 21-33
- Order of battle. Русская армия в кампании 1668 года на Украине
- Гумилевский Ф. Гайворон // 1873 год. Из "Историко-статистического описания Черниговской епархии"
- Величко Самійло. Літопис
- Історія Русів
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Bitva pid Gajvoronom abo Gajvoronska bitva 10 20 zhovtnya 1668 11 21 zhovtnya 1668 epizod moskovsko ukrayinskoyi vijni 1668 1669 Soyuzne vijsko krimskih tatar i ukrayinskih kozakiv pid komanduvannyam kalgi sultana Kirim Geraya ta nakaznogo getmana Grigoriya Doroshenka rozgromilo rozviduvalnij zagin moskovskoyi armiyi knyazya Grigoriya Romodanovskogo yakim keruvav jogo sin Andrij Moskovskij komanduvach potrapiv u polon a soyuzniki zahopili veliki trofeyi za kilka dniv do generalnoyi Bitva pid Gajvoronom Moskovsko ukrayinska vijna 1668 1669 Ozbroyennya krimskotatarskogo voyina Z ekspoziciyi Ternopilskogo krayeznavchogo muzeyu Ozbroyennya krimskotatarskogo voyina Z ekspoziciyi Ternopilskogo krayeznavchogo muzeyu Data 10 20 zhovtnya 1668 Misce Okolici Gajvorona Koributivska sotnya Priluckij polk Getmanshina nini Nizhinskij rajon Chernigivskoyi oblasti Ukrayini Rezultat Rozgrom moskovitiv Storoni Krimske hanstvo Getmanshina Moskovske carstvo Komanduvachi Kirim Geraj Grigorij Doroshenko Andrij Romodanovskij Vijskovi sili 15 000 krimskih tatar 7 000 kozakiv 1 200 rejtariv do 2 000 pomisnoyi kinnoti ta bojovih holopiv Vtrati Neznachni NevidomiPeredistoriyaMoskovsko ukrayinska vijna Na pochatku 1668 roku rozpochalas moskovsko ukrayinska vijna na Livoberezhnij Ukrayini prichinoyu yakoyi stalo oburennya kozackoyi starshini separatnim Andrusivskim mirom mizh Moskoviyeyu ta Richchyu Pospolitoyu 9 19 sichnya 1668 starshinska rada u Gadyachi sklikana getmanom Ivanom Bryuhoveckim postanovila vidmovitisya vid moskovskoyi protekciyi ta prositi pidtrimki u sultana Osmanskoyi imperiyi ta pravoberezhnogo getmana Petra Doroshenka Moskovskim voyevodam sho ocholyuvali vijskovi zalogi u 15 ti mistah Getmanshini buv postavlenij ultimatum z yihnim vijskom viyihati z Ukrayini yaksho po dobromu ne vijdut z Ukrayini todi siloyu treba vignati U lyutomu berezni 1668 getmanski vijska znishili abo rozzbroyili 10 moskovskih garnizoniv u stolici Gadyachi a takozh u Poltavi Baturini Sosnici Gluhovi Mirgorodi Prilukah Starodubi Novgorodi Siverskomu ta Lubnah Vodnochas u Pereyaslavi Chernigovi Nizhini ta Ostri moskovitam vdalos organizuvati oboronu u citadelyah miskih fortec kozaki rozpochali yihnyu oblogu 1 11 bereznya 1668 car Oleksij Mihajlovich vidav ukaz pro mobilizaciyu pomisnogo vijska dlya pohodu na cherkas Miscem zboru golovnoyi armiyi Bolshogo polku buv viznachenij Byelov zvidki moskovske vijsko vistupilo do Sevska Armiyu ocholiv knyaz P Dolgorukov u kvitni zaminenij na G Kurakina Golovni sili moskovitiv mali deblokuvati garnizoni u Nizhini ta Chernigovi tim chasom Byelgorodskij polk knyazya G Romodanovskogo mav zahopiti stolicyu Livoberezhnoyi Getmanshini Gadyach a Smolenskij knyazya K Sherbatova ruhayuchis z pivnochi zajnyati Starodubshinu pislya chogo jti na Kiyiv Usi ci plani zaznali krahu zavdyaki stijkosti kozakiv sho oboronyali prikordonni forteci Kotelvu ta Pochep Na pochatku chervnya na Livoberezhzhya vstupilo vijsko pravoberezhnogo getmana P Doroshenka ta krimskotatarskogo voyenachalnika Alsha murzi 8 18 chervnya 1668 na Serbinomu poli bilya Dikanki z nimi z yednalisya livoberezhni polki Na spilnij kozackij radi I Bryuhoveckogo bulo vbito a Doroshenka progolosheno getmanom oboh storin Dnipra 10 20 chervnya 1668 P Doroshenko na choli ob yednanogo kozacko tatarskogo vijska znyav oblogu z Kotelvi 12 22 chervnya 1668 vin atakuvav armiyu knyazya G Romodanovskogo bilya Huhri prote moskoviti zmogli vidstupiti do Ohtirki Na pochatku lipnya vsi tri moskovski armiyi vtorgnennya buli vitisneni za mezhi Getmanshini Chernigivskij pohid Romodanovskogo Prote za licheni dni situaciya kardinalno zminilasya 3 13 lipnya 1668 6 16 lipnya 1668 krimskotatarski soyuzniki kozakiv zaznali Tim chasom vijska Rechi Pospolitoyi perejshli u nastup na Pravoberezhzhi oblozhivshi u Kalniku getmanskogo brata Grigoriya 8 18 lipnya 1668 Petro Doroshenko z osnovnimi silami perepravlyayetsya na pravij bereg Dnipra zalishivshi na Livoberezhzhi nakaznim getmanom Dem yana Ignatovicha u rozporyadzhenni yakogo buli lishe siverski polki Plan Chernigova 1706 roku z zobrazhennyam chotiroh fortec citadeli Starogo i Novogo mist i Tretyaka Koristuyuchis oslablennyam voroga moskovske komanduvannya gotuye virishalnij nastup proti Ignatovicha Sili Bolshogo i Byelgorodskogo polkiv ob yednuyut pid kerivnictvom Grigoriya Romodanovskogo 27 serpnya 6 veresnya 1668 40 tisyachna moskovska armiya vistupaye z Putivlya u napryamku Nizhina 30 serpnya 9 veresnya 1668 do neyi priyednuyetsya sin G Romodanovskogo knyaz Andrij Romodanovskij na choli dvoh rejtarskih polkiv i soten gorodovih dvoryan 4 14 veresnya 1668 Misto bulo spalene pograbovane vklyuchno z monastiryami ta cerkvami chastina meshkanciv vbita abo zabrana u polon 17 27 veresnya 1668 carski vijska pidijshli do Chernigova 19 29 veresnya 1668 20 30 veresnya 1668 buli zahopleni shturmom i spaleni Stare i Nove mista vodnochas zagarbniki ne zmogli vzyati Tretyak de prodovzhuvav oboronyatisya kozackij garnizon Nakaznij getman D Ignatovich tim chasom perebuvav u Sednevi z kilkoma kozackimi polkami 22 veresnya 2 zhovtnya 1668 vin vistupiv u bik Chernigova prote yakih ocholyuvav Andrij Romodanovskij Vidkinuvshi kozakiv sin voyevodi rozoriv okolici Sedneva ta Bereznoyi Ignatovich prosiv pidmogi u Doroshenka ale getman zvolikav ochikuyuchi pidhodu krimskotatarskih soyuznikiv 23 veresnya 3 zhovtnya 1668 mizh nakaznim getmanom i ochilnikom moskovskogo vijska rozpochalis tayemni peremovi 30 veresnya 10 zhovtnya 1668 D Ignatovich i G Romodanovskij zustrilisya u Saltikovij Divici Nakaznij getman poobicyav povernutisya pid moskovsku protekciyu v obmin na vivedennya z Ukrayini carskih zalog Tim chasom Petro Doroshenko dochekavsya pidmogi vid Krimskogo hanstva Proti Romodanovskogo vin poslav potuzhnij korpus yakij ocholili kalga sultan Kirim Geraj i nakaznij getman Grigorij Doroshenko Diznavshis pro nablizhennya velikih soyuznih sil oberezhnij moskovskij voyevoda 5 15 zhovtnya 1668 znimaye oblogu z Chernigova ta virushaye u bik Putivlya Poperedu sebe z zavdannyam rozvidati roztashuvannya voroga vin vidpravlyaye kinnij zagin na choli z sinom Andriyem Romodanovskim Sklad i sili storinKalga sultan Kirim Geraj Avstrijska gravyura 1670 h rr Drugimi voyevodami u vijsku Andriya Romodanovskogo buli Oleksandr Skuratov sin stolnika Petra Skuratova i Mihayil Tolstoj sin chernigivskogo voyevodi Yih suprovodzhuvali carskij stryapchij Mihayil Golovnin nizhinskij protopip Simeon Adamovich kolishnij nizhinskij polkovnik Matvij Gvintovka ta nizhinskij polkovij osavul brat nakaznogo getmana Vasil Ignatovich Ostanni vikonuvali rol providnikiv U skladi moskovskogo zagonu bulo dva rejtarskih polki yaki ocholyuvali polkovniki Fedir Zikov i Stepan Zubov a takozh nevidoma kilkist soten gorodovih dvoryan i ditej boyarskih zgadani u svidchennyah S Adamovicha yak zagonnye lyudi boyarskie Zgidno z rozpisom za cherven 1668 roku u polku Zikova sluzhilo 450 rejtariv Zubova 767 Ce buli profesijni vijskovi najmanci organizovani ozbroyeni ta odyagneni za zahidnoyevropejskim zrazkom Gorodovih dvoryan u vijsku Grigoriya Romodanovskogo bulo 6 5 tis z nimi priblizno stilki zh bojovih holopiv nevidomo yaka chastina z nih vhodila do peredovogo zagonu sina voyevodi Jmovirno z Andriyem Romodanovskim bulo ne bilshe 3 tis profesijnih voyiniv kinnotnikiv Chiselnist krimskoyi ordi u pohodi pid Konotop suchasniki M Gvintovka ta S Adamovich ocinyuvali u 20 tis kinnih voyiniv Vodnochas z inshih dzherel vidomo sho Krimske hanstvo majzhe nikoli ne vistavlyalo u pohid ponad 15 tis voyakiv za umov koli kampaniyu ne ocholyuvav osobisto han Na choli krimskotatarskogo vijska stoyav kalga sultan Kirim Geraj molodshij brat hana Adilya Geraya sho u 1667 roci vzhe ocholyuvav soyuzni P Doroshenku zagoni u zahidnomu pohodi proti Rechi Pospolitoyi ta bitvi pid Pidgajcyami U korpusi nakaznogo getmana Grigoriya Doroshenka buli kozaki Poltavskogo polkovnik K Kublickij Mirgorodskogo polkovnik Lubenskogo polkovnik G Gamaliya ta Braclavskogo polkiv a takozh zagin zaporozhciv polkovnika Na toj chas odin reyestrovij polk nalichuvav blizko 1 5 tis kozakiv rozrahunok na osnovi danih pro chiselnist kozackogo vijska u bitvi pid Huhroyu u chervni 1668 roku Zvazhayuchi na ce chiselnist korpusu mozhna ociniti priblizno u 7 tis voyakiv kinnoti ta pihoti Perebig bitviNajbilsh detalni svidchennya pro bitvu pid Gajvoronom zalishiv uchasnik podij nizhinskij protopip Simeon Adamovich sho buv odnim iz providnikiv moskovskogo vijska Prapori rejtarskih rot Byelgorodskogo rozryadu vijska Moskoviyi 1665 rik Zgidno z jogo svidchennyami nadanimi na dopiti u voyevodi G Romodanovskogo pislya boyu 10 20 zhovtnya 1668 blizko opivdni zagin Andriya Romodanovskogo peretnuv perepravu bilya sela Gajvorona pislya chogo v poli buv atakovanij tatarami ta kozakami Napad buv takim nespodivanim sho moskovski rejtari ne vstigli vishikuvatisya v strij yihni poryadki buli zmishani Chastina kinulas tikati cherez selo ale kinnota ne mogla podolati gorodi miscevih zhiteliv sho buli otocheni plotami ta rovami Moskoviti spishilis dekotrim vdalosya vtekti dolayuchi rovi inshi buli zatisnuti mizh nimi znisheni abo zahopleni u polon Bilshe poshastilo carskim voyakam yaki vidstupili do bolota kinuvshi konej Tatari ne bazhayuchi spishuvatisya lishe posipali yih strilami ne zahodyachi v tryasovinu Dochekavshis nastannya temryavi blizko tisyachi za svidchennyam Adamovicha moskovitiv nagih i bosih pishih pochali ruh u bik svogo taboru Zdolavshi blizko 10 verst po poyas u tryasovini zalishki zagonu Andriya Romodanovskogo za dvi godini pered svitankom dijshli do svoyih golovnih sil U bitvi bula znishena shonajmenshe polovina moskovskogo avangardu u polon potrapili vsi troye komanduvachiv A Romodanovskij O Skuratov i M Tolstoj carskij stryapchij Golovnin i shonajmenshe kilkasot ryadovih voyakiv Obidva rejtarskih polkovniki vryatuvalisya zagubivshi konej Lishe odinicyam moskovitiv i Vasilyu Ignatovichu vdalosya virvatisya z otochennya verhi Vse kinske pogoliv ya stalo zdobichchyu tatar i kozakiv Peremozhcyam distalisya j inshi bagati trofeyi zokrema bojovi prapori ta ranishe nagrabovane moskovitami u Nizhini ta Chernigovi Lokalizaciya polya bitviTochne misce boyu narazi ne vstanovlene Cerkovnij diyach i krayeznavec HIH st Filaret Gumilevskij vvazhav sho moskovskij zagin buv rozgromlenij u rajoni gorodka miscevosti za 5 km na shid vid Gajvorona piznishe selo Gorodok suchasna nazva selo Vosme Bereznya Mapa bojovih dij u zhovtni 1668 roku peresuvannya vijsk i priblizni lokaciyi bitv Tut za chasiv Gumilevskogo znahodivsya kurgan u yakomu yak pripuskav doslidnik buli pohovani vbiti v boyu moskoviti U HIH st u lisi poruch iz gorodkom znahodili zbroyu ta detali kinskoyi upryazhi XVII st V 5 ver stah na vostok ot sela kurgan roblenica inache nazyvaetsya gorodkom V poluverste ot gorodka eshe ponyne nahoditsya bolshoj les v kotorom est duby dvuh stoletij Na vostochnom boku gorodka ded nyneshnego vladelca mestnosti Moisej Sologub vypahal berdysh s gerbom moskovskogo carya dve podkovy sovershenno kruglye v vide krendelya bez shipov pri vnuke Vasilij Sologub vyorany zdes zhe sekira s dyroyu kotoraya sluzhila dlya privyazyvaniya sekiry k sedlu i dve podkovy takzhe kruglye vostochnye Kak berdysh svidetel tomu chto zdes bilos moskovskoe vojsko tak kruglye podkovy govoryat o mestnoj bitve tatar Nazvanie sosednej Rubanki takzhe pamyatnik proishodivshej zdes rubanki bitvy Po letopisi s 1668 g tatary dejstvovavshie vmeste s zadneprovskimi kazakami Grigoriya Doroshenka napali na kn Romodanovskogo u Gajvorona razgromili vojsko ego i vzyali v plen syna ego kn Andreya I tak kurgany okruzhayushie Gajvoron skryvayut pod soboyu moskovskih voinov pavshih v 1668 g pod Gajvoronom Narod pomnit etu bitvu Yaksho prijnyati versiyu F Gumilevskogo yak bazovu mozhna pripustiti sho zgadana u svidchennyah uchasnikiv boyu pereprava cherez yaku perejshli moskoviti bula perepravoyu cherez richku Basanku pritoku Romena Vodnochas boloto vzdovzh yakogo zalishki moskovskogo zagonu vidstupali u bik svoyih osnovnih sil imovirno u pivnichnomu abo pivnichno shidnomu napryamku ce najvirogidnishe zabolocheni beregi richki Romen Z yednannya rozbitih moskovitiv z vijskami G Romodanovskogo takim chinom moglo vidbutisya des mizh Golinkoyu Deptivkoyu ta Velikim Samborom 10 15 km vid miscya ataki zagonu A Romodanovskogo tatarami ta kozakami Istorichni dzherela pro bitvuRozpovid ochevidcya pohodu Andriya Romodanovskogo nizhinskogo protopopa Simeona Adamovicha skorocheno Kak perepravilis v tom sele perepravu maluyu a bolshaya eshe vperedi byla i v to vremya uchinilsya shum i videt idut polem lyudi mnogie s sablyami i my vse s knyaz Andreem Grigorevichem Romodanovskim posteregli chto chyuzhie lyudi i knyaz Andrej velel za soboyu rejtary itti i rejtary ne vse bylo pereshli chrez perepravu i trubach v trubu i po litavrom dolbit uchali a knyaz Andrej napered skochil z Gvintovkoyu a pri nem nemnogie lyudi pered rejtary i totchas Orda napala i rejtarom ne dali v stroj pritit slomali i uchali nashi nazad ustupati i menya protopopa rejtary mezh sebya konmi zaterli I v tom sele okolo drov i ogorodov rvy pokopany i pletnem pogorozheno nuzhen perehod ne dala Orda perettit so vseh storon napali mezh temi rvami a yaz protopop nikogo uzh svoih ne uvidel i s rejtary kotorye rvy pereshli pobezhali na uhod k obozom i Orda za nami pognalis I vidya to chto nad nashimi sheyami s sablyami gonyat a inyh dogonyachi sekut i ya s dvemya rejtary s loshadej ssedchi zabezhali na boloto I prished posred bolota uchel smotrit chto Orda mezh ogorodov s rejtary betca a rejtary pometav loshadej s oboimi polkovniki peshi k otvodom k bolotu idut a kak vzoshli na boloto i tatarovya po oboim storonam bolota po beregam stali I dozhdavsya nochi poshli bolotom oboronnoyu rukoyu A v tu noch byl moroz boloto pomerzlo cheloveka ne derzhit shli verst s desyat bolotom i nashli vperedi chelovek s dveste svoego pogromu rejtar i zagonnyh lyudej Poshli opyat bolotom inde po koleno a inde po poyas drug druga volokuchi i odva zhivy ot morozu i ot gryazi prishli I na tom boyu v sele Gajvorone ya protopop uteryal svoyaka svoego Kondrata Konevskogo a pri nem bylo deneg moih s dvadcat pyat rublev i otpiski k carskomu velichestvu Nezhinskogo voevody da troe konej dobryh s sedlami i eponchami a ya ryasu svoyu verhnyuyu na lisicah v bolote pokinul dlya togo chto tyazhko bylo begat po bolotu Zustrich kozakiv iz Tugaj Beyem Kartina Yuliusha Kossaka Z donesennya moskovskih rejtarskih polkovnikiv F Zikova ta S Zubova Ot teh krymskih bolshih lyudej i ot cherkas rozbity mnogih pobili i poranili i v polon poimali Ostavshiesya s polkovnikami i nachalnymi lyudmi otoshli bolotom nagi i bosi peshi Mnogiya bolotom nogi poznabili a inye vybreli v Putivl Z donesennya moskovskogo voyevodi knyazya G Romodanovskogo V sele Gravoran prishol na nih sam kalga saltan da s nim tri saltana so vseyu ordoyu i Grishko Doroshenko s cherkasy i v tom sele uchinili s nimi boj i na tom boyu evo knyaz Andreya i Petrova syna Skuratova i Andreeva syna Tolstova i Mihaila Golovina vzyali a polkovniki s rejtary vidyachi ih mnogolyudstvo velikoe otoshli peshi v boloto i shli bolotom verst s 15 i tatarove i cherkasy shli za nimi bolotom i pristupali zhestokimi boi Kozackij litopisec S Velichko pomilkovo nazivaye komanduvachem kozackogo vijska Petra Suhoviya yakij na toj chas buv obranij zaporozkim getmanom Polki sho brali uchast u boyu pid Gajvoronom pidtrimayut Suhoviya piznishe u listopadi 1668 roku Romodanovskij vidstupivshi vid Chernigova i pragnuchi priskoromiti Suhoviyevu svavolyu sho vse bilshe rozshiryuvalasya ta vidznachitisya z bilshoyu vislugoyu pered licem svogo monarha vipraviv na Suhoviya svogo sina Andriya Romodanovskogo zi znachnim chislom velikorosijskogo vijska Todi toj knyazhich Andrij Romodanovskij rushivshi vid svogo batka z vijskom zijshovsya des iz Suhoviyevoyu ordoyu ta uchiniv iz neyu silnij bij odnak Bog tak zvoliv buv neyu peresilenij i do reshti rozgromlenij a sam uzyatij u nevolyu i viddanij do ruk Nuradinu j Kalzi soltanu Nevidomij avtor Istoriyi Rusiv ukrayinskogo istoriko politichnogo traktatu kincya XVIII st takozh pripuskayetsya hronologichnoyi pomilki stavlyachi Gajvoronskij bij ranishe vzyattya ta spalennya moskovitami Nizhina Knyaz viryadiv negajno sina svogo proti Tatar z velikim korpusom ale sej molodij Knyaz ne z yednavshisya z Mnogogrishnim a spodivayuchis sam zdobuti slavu zvityazhcya Tatar pishov na nih z odnim svoyim korpusom i buv nimi rozbitij i vzyatij u polon bilya mistechka Gajvoron Batko ne zmigshi jomu dopomogti vidomstiv skorbotu svoyu na meshkancyah Nizhinskih yaki ne puskali do sebe novogo Voyevodi i zamknuli proti nogo misto Romodanovskij vivazhivshi misku bramu viddav misto na pograbuvannya svoyemu vijskovi NaslidkiZagin Andriya Romodanovskogo bulo rozgromleno ale vcilili moskovski voyaki poperedili jogo batka G Romodanovskogo pro nablizhennya tatarsko kozackih sil Voyevoda vdavsya do tipovoyi togochasnoyi oboronnoyi taktiki proti legkoyi kinnoti zbuduvav ruhomij vagenburg tabir iz voziv i u takij formaciyi prodovzhiv vidstup do Putivlya 14 24 zhovtnya 1668 krimski tatari ta kozaki atakuvali moskovske vijsko na perepravi cherez richku Kukolku bilya Pustoyi Torgovici poblizu togo samogo miscya de vidbulas Konotopska bitva 1659 roku Moskoviti zaznali velikih vtrat ale vtrimali strij ta uniknuli rozgromu povtoriti uspih 9 richnoyi davnini soyuznikam ne vdalosya Taktichna peremoga pid Konotopom vzhe ne mala strategichnogo znachennya siverski polki Getmanshini na choli z D Ignatovichem buli gotovi povernutisya do carskoyi protekciyi a krimskij han tim chasom rozcharuvavsya u soyuzi z Petrom Doroshenkom pidtrimavshi jogo oponenta u borotbi za bulavu zaporozkogo getmana Petra Suhoviya Zahopleni u boyu pid Gajvoronom znatni moskovski komanduvachi proveli u poloni u krimskih tatar ponad 13 rokiv ta buli zvilneni lishe pislya ukladennya Bahchisarajskogo miru 1681 roku Za knyazya Andriya Romodanovskogo tatari hotili otrimati 80 tis taleriv jogo batko ta car Oleksij Mihajlovich vidmovilisya platiti vikup Cherez kilka misyaciv pislya zvilnennya u travni 1682 A Romodanovskij buv vbitij u Moskvi pid chas strileckogo buntu PrimitkiIgnatenko I Do pitannya pro chiselnist moskovskih vijsk sho brali uchast u rosijsko ukrayinskij vijni 1668 r Getman Petro Doroshenko ta jogo doba v Ukrayini Statti ta dopovidi Babulin I Vojna za vozvrashenie Ukrainy 1668 1669 gg Moskva 2021 Ignatenko I Ostannij bij Chernigivskoyi forteci Siveryanskij litopis 2018 5 S 21 33 Order of battle Russkaya armiya v kampanii 1668 goda na Ukraine Gumilevskij F Gajvoron 1873 god Iz Istoriko statisticheskogo opisaniya Chernigovskoj eparhii Velichko Samijlo Litopis Istoriya Rusiv