І-16 (рос. И-16), також загальновживані імена: «Ішак», «Ішачок»; «Rata»; «Mosca», серед іспанських республіканців; «Ластівка» в Китаї. Радянський одномісний фронтовий винищувач 1930-х років, одномоторний моноплан, перший серійний літак з шасі, що прибирається. РозробленоДКБ Полікарпова. І-16 проявив свої високі бойові якості в локальних збройних конфліктах напередодні Другої світової війни та під час неї.
І-16 | |
---|---|
![]() | |
З радянськими розпізнавальними знаками | |
Призначення: | Фронтовий винищувач |
Перший політ: | 30 грудня 1933 (ЦКБ-12) |
Прийнятий на озброєння: | 1934 |
Знятий з озброєння: | 1952 (Іспанія) |
Період використання: | 1934—1952 |
На озброєнні у: | |
Розробник: | бригада № 2 ЦКБ |
Виробник: | № 39 (Москва) № 21 (Горький) № 153 (Новосибірськ) № 458 (Ростов-на-Дону) № 600 (Урумчі, Китай) SAF-15 (Аліканте, Іспанія) |
Всього збудовано: | 10 292 (на заводах СРСР) |
Конструктор: | М. М. Полікарпов |
Екіпаж: | 1 (2 — Тип 15 УТИ-4). особа |
Площа крила: | 14,5 м² |
Двигуни: | Тип 4 — М-22 |
Гарматне озброєння: | На типах: 12, 17, 27 та 28 |
Кулеметне озброєння: | На всіх типах літаків |
| |
![]() |
Тактико-технічні дані та опис
Конструкція
Фюзеляж літака веретеноподібної форми, утворювався шляхом «надягання» виклеєної оболонки на ажурний каркас, зібраний із одинадцяти шпангоутів, чотирьох лонжеронів та восьми стрингерів. Матеріал каркаса — сосна, ясен, березова фанера «Прима». В місцях, які потребують посилення, встановлювалися сталеві підкоси. Оболонку фюзеляжу виклеювали з березового шпону за допомогою казеїнового клею на спеціальному формоутворюючому болвані. Кожен шар шпону орієнтувався перпендикулярно по відношенню один до одного, а до поздовжньої осі літака — під кутом 45°. Оболонка складалася з лівої та правої половин, товщина від рами № 1 до рами № 7 у верхній частині 5,5 мм, у нижній частині 2,5 мм. Хвостова частина від рами № 7 мала товщину 2,0 мм. Оболонка фюзеляжу встановлювалася на каркас, фіксувалася казеїновим клеєм та оцинкованими цвяхами. Всі місця з'єднань, окантовок і вирізів посилювалися фанерними накладками. Заліз з'єднання фюзеляжу з крилом, також виклеювався на формоутворюючому болвані та приєднувався після стикування центроплана. Після цієї операції вся дерев'яна поверхня фюзеляжу ззовні вкривалася нітроклеєм, потім нітрошпаклевкою, після чого обклеювалася міткалевим полотном, ще раз шпаклювалася та фарбувалася. З внутрішньої сторони на фюзеляж наносилася (ґрунтова) фарба, далі вкривався (емаллю).
Конструкція елеронів і хвостового оперення з дюралюмінію, з подальшим покриттям полотном.
Крило. Лобова частина крила зашивалася зверху на 44,5 %, а знизу на 14,5 % дюралевою обшивкою, завтовшки 0,6 мм. Після цього, все крило обтягувалися полотном та вкривалося чотирма шарами безбарвного аеролака, а потім фарбою.
Шасі. Підйом та випуск шасі здійснювався за допомогою механічного підйомника, розташованого по правому борту кабіни пілота, шляхом намотування тросу на барабан. Дія вимагала 44 оберта. Хвостова опора виконана у вигляді милиці. На останніх серіях милицю замінило невелике колесо діаметром 150 мм.
Озброєння
З самого початку І-16 озброювався новітнім кулеметом ШКАС калібру 7,62 мм. Первісно два ШКАСи були встановлені в крилах, давали при стрільбі багато відмов. Причина полягала в тому, що розробники літака встановили кулемет в перевернутому положенні — так виявилося зручніше його конструктивно ув'язати. Механіка кулемета почала давати збої, однак перші І-16 випуску 1934 так і літали з ненадійним озброєнням. Згодом цей недолік було усунуто. В подальшому, на заводі № 21, бригада інженерів під керівництвом конструктора Боровкова встановила третій синхронний ШКАС в нижній частині фюзеляжу. Машина одержала позначення І-16 тип 6. У квітні 1936 конструктор літака Микола Миколайович Полікарпов запропонував проект І-16 озброєного гарматами, на додаток до наявних кулеметів. Згодом дві авіаційні гармати ШВАК, разом з двома кулеметами ШКАС, було встановлено на дрібносерійному І-16 тип 12, а в подальшому на типах 17, 27 та 28. Проведена в 1939 модернізація на додаток до двох синхронних ШКАСів додала крупнокаліберний кулемет БС, розміщений між нішами шасі. Згодом Березін розробив нову модель, УБ (Універсальний Березіна), що пішла в серію з 1941.
ТТД за типами літаків
Технічні характеристики | |||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
Тип І-16 | 4 | 5 | 10 | 12 (І-16П) | 15 (УТИ-4) | 17 | 18 | 24 | 27 | 28 | 29 |
Екіпаж | 1 (пілот) | 2 | 1 (пілот) | ||||||||
Довжина, м | 5,860 | 5,985 | 6,074 | 5,985 | 6,074 | 6,130 | 6,074 | 6,13 | |||
Розмах крил, м | 9,0 | 9,004 | |||||||||
Висота, м | 3,25 | 3,218 | |||||||||
Площа крил, м² | 14,5 | ||||||||||
Маса порожнього, кг | 961 | 1118,5 | 1327 | 1160 | 1156,2 | 1425,5 | 1433,5 | 1490 | 1335,5 | 1403,1 | 1547 |
Маса споряженного, кг | н/д | н/д | н/д | н/д | 1 353,2 | н/д | н/д | 1 751 | н/д | н/д | 1 776 |
Нормальна злітна вага, кг | 1354 | 1508 | 1716 | 1718 | 1458,2 | 1810 | 1830 | 1941 | 1807,9 | 1988 | 1966 |
Маса корисного навантаження, кг | н/д | н/д | н/д | н/д | 342 | н/д | н/д | 451 | н/д | н/д | 419 |
Маса палива, кг | н/д | н/д | н/д | н/д | 105 | н/д | н/д | 190 | н/д | н/д | 190 |
Двигун | М-22 | М-25А | М-25В | М-25А | М-25В | М-62 | М-63 | М-62 | М-63 | ||
Потужність, к. с. | 480 | 730 | 750 | 730 | 750 | 800 | 900 | 800 | 900 | ||
Льотні характеристики | |||||||||||
Тип І-16 | 4 | 5 | 10 | 12 (І-16П) | 15 (УТИ-4) | 17 | 18 | 24 | 27 | 28 | 29 |
Максимальна швидкість на висоті, км/г / висота в м. | 362 / 0 346 / 2000 | 390 / 0 445 / 2700 | 398 / 0 448 / 3160 | 393 / 0 431 / 2400 | 398 / 0 450 / 2800 | 385 / 0 425 / 2700 | 413 / 0 461 / 4400 | 440 / 0 489 / 4800 | н/д | 427 / 0 463 / 2000 | 419 / 0 470 / 4480 |
Посадочна швидкість, км/г | 107 | 117 | 126 | 129 | 118 | 131 | 132 | 130,5 | 131 | 150 | 131 |
Швидкість вертикальна у землі, м/хв | н/д | н/д | н/д | н/д | н/д | н/д | н/д | 938 | н/д | н/д | н/д |
Практична дальність, км | 680 | 540 | 525 | 520 | 364 | 417 | 485 | 440 | 458 | н/д | 440 |
Практична стеля, м | 7440 | 9100 | 8270 | 8240 | 8960 | 8240 | 9300 | 9700 | н/д | 9950 | 9800 |
Швидкопідйомність, м/с | 11,4 | 14,2 | 14,7 | 11,5 | 14,8 | 11,5 | 17,2 | 14,7 | н/д | 15,6 | 14,7 |
Час набору висоти, м/хв | 3000 / 4,4 5000 / 9,9 | 3400 / 4,0 5400 / 7,7 | 3000 / 3,4 5000 / 6,9 | 3000 / 4,36 5000 / 8,9 | 3000 / 3,38 5000 / 6,39 | 3000 / 4,36 5000 / 8,9 | 3000 / 2,9 5000 / 5,4 | 3000 / 3,4 5000 / 5,2 | н/д | 3000 / 3,2 5000 / 5,55 | 3000 / 3,3 5000 / 5,8 |
Час віражу, с | 12-14 | 14-15 | 16-18 | 16-17 | 16-18 | 17-18 | 17 | 17-18 | 17-19 | 16-17 | |
Довжина розбігу, м | н/д | 220 | 260 | 275 | 248 | 280 | 210 | 260 | 230 | 210 | н/д |
Довжина пробігу, м | н/д | 200 | 288 | 395 | 278 | 405 | 475 | 300 | 405 | 240 | н/д |
Навантаження на крило, кг/м² | 93,1 | 103,5 | 118 | 100 | 124 | 125 | 133 | 124,2 | 136,5 | 135 | |
Тягооснащеність, Вт/кг | 362 | 353 | 321 | 329 | 360 | 304 | 321 | 353,6 | н/д | н/д | 350 |
Озброєння | |||||||||||
Тип І-16 | 4 | 5 | 10 | 12 (І-16П) | 15 (УТИ-4) | 17 | 18 | 24 | 27 | 28 | 29 |
Гарматно-кулеметне, кількість×калібр в мм | 2×7,62 ШКАС | 4×7,62 ШКАС | 2×20 ШВАК 2×7,62 ШКАС | відсутне | 2×20 ШВАК 2×7,62 ШКАС | 4×7,62 ШКАС | 2×20 ШВАК 2×7,62 ШКАС | 1×12,7 УБС 2×7,62 ШКАС | |||
Сумарна потужність зброї, кВт | н/д | 392 | 1016 | 0 | 1016 | 392 | 1016 | 433 | |||
Секундний залп, кг | н/д | 1,16 | 3,14 | 0 | 3,14 | 1,16 | 3,14 | 1,22 | |||
Загальна вага зброї, кг | н/д | 44 | 106 | 0 | 106 | 44 | 106 | 44 |
Історія створення
Початковий період
На початку 1932 у авіаконструктора М. М. Полікарпова з'являються перші ескізи майбутнього І-16, що згодом отримав робоче позначення ЦКБ-12. Розробку перспективного швидкісного літака конструктор почав влітку 1932, в ініціативному порядку. У травні 1933 року ВПС РСЧА виявляють зацікавленість до проекту та видають Полікарпову на нього завдання. У листопаді 1933 року керівництву ВПС показаний дерев'яний макет ЦКБ-12. Прототип був представлений у двох варіантах капотування двигуна: з кільцем Тауненда і капотом NACA. Після аеродинамічних випробувань конструктори зупинилися на капоті NACA. Фюзеляж літака веретеноподібної форми, з шасі, що прибираються вручну лебідкою (44 оберти), закритий ліхтар кабіни. 22 листопада 1933 Рада Праці та Оборони СРСР приймає рішення про запуск літака у серійне виробництво під позначенням «І-16». Наприкінці 1933 були побудовані два прототипи: з радянським двигуном М-22 і американським «Райт-Циклон» F-2 (не висотний варіант).
Випробування
30 грудня 1933 льотчик-випробувач заводу № 39 В. П. Чкалов вперше підняв в небо ЦКБ-12 з двигуном М-22 обладнаний лижами (що не прибиралися), показавши непогану швидкість — 303 км/г на висоті 1000 м та 283 км/г на висоті 5000 м. 18 лютого 1934 відбувся політ другого прототипу, теж обладнаний такими лижами, але з двигуном «Райт-Циклон» F-2, з трилопатевим повітряним гвинтом «Гамільтон Стандарт». Цього разу результат був ще кращий — на висоті 1000 м була досягнута швидкість 361 км/г. Чкалов вважав новий літак складним в пілотуванні. В лютому 1934 року обидві дослідні машини були підготовлені для першого етапу Державних випробувань. Випробування та доведення літака тривали до жовтня 1934. 16 лютого 1934 літак з двигунами М-22 та «Райт-Циклон» F-2 облітали відповідно льотчики-випробувачі Коккінакі та Степанчонок, так само на лижах. Пізніше літак з двигуном М-22 випробували Юмашев та Чернавський. Спільна думка випробувачів — літак небезпечний в управлінні, але льотні характеристики і головне швидкість, під час випробувань були отримані непогані. 1 і 2 березня 1934 Чкалов здійснив 75 зривів на штопор, які показали відмінні результати при виведенні з нього.
22 березня 1934 почалися експлуатаційні випробування на Качинському аеродромі у Криму. Машина під керуванням Коккінакі з двигуном М-22 літала з прибраним шасі з метою отримання повних швидкісних характеристик. Результати були гарні. Біля землі максимальна швидкість склала 359 км/год, а на необхідних 5000 метрах — 325 км/год. Але система приводу шасі була вельми ненадійною, тому на другому екземплярі, з «Райт-Циклоном», Чернавський шасі не прибирав. 14 квітня на цьому літаку при пробігу після посадки зруйнувався вузол кріплення правої стійки шасі і він ліг на фюзеляж. 25 квітня 1934 Чкалов вилетів до Москви на І-16 з двигуном М-22.
Державні та військові випробування
Із 7 вересня по 12 жовтня 1934 тривали Державні випробування на підмосковному аеродромі НДІ ВПС у Щелково, які літак не витримав. Державною комісією було винесено низку жорстких зауважень. Командувач ВПС РККА Я. І. Алксніс зробив висновок, що наразі І-16 «не може вважатися військовою винищувальною машиною» та дозволив керувати машиною тільки досвідченим пілотам. А в цей час, тим не менш, йшла підготовка до виробництва винищувача на заводах № 39 в Москві та № 21 в Горькому.
З 28 серпня по 3 листопада 1935 десять І-16 випуску заводу № 39 проходили військові випробування в 107-й авіаескадрильї Брянської авіабригади, отримавши загалом схвальні відгуки стройових пілотів.
Дебют
1 травня 1934 літак з двигуном М-22 пролетів під час параду в Москві.
В листопаді 1934 на Ходинці в присутності Сталіна та інших партійних керівників Чкалов демонстрував на І-16 фігури вищого пілотажу.
У березні 1935 побудовані спеціально підготовлені І-16 для першої «Червоної п'ятірки» (Коккінаки, Шевченко, Супрун, Євсєєв, Преман) та проведено демонстраційні польоти над Москвою.
У 1935 І-16 експонувався на міжнародній авіаційній виставці в Мілані (як спортивний літак АСБ).
Виробництво в СРСР
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhrTDFCdmJHbHJZWEp3YjNaZlNTMHhOaTV6ZG1jdk16QXdjSGd0VUc5c2FXdGhjbkJ2ZGw5SkxURTJMbk4yWnk1d2JtYz0ucG5n.png)
Серійне виробництво І-16 тип 4 з двигуном М-22 розпочато у 1934 на заводах № 39 (план до кінця року — 50 літаків) та № 21 в (план — 250 літаків). У 1935 виробляється з мотором М-25, радянська копія американського «Райт-Циклон» F-3 (Wright-Cyclone SGR 1820 F-3). Літак продовжував доопрацьовуватися, серійні конструкторські бюро вносили зміни, в результаті чого на Горьківському авіазаводі № 21 цей літак отримав позначення «Тип 5». Вироблявся, також, на авіазаводах № 153 (Новосибірськ) та № 458 (Ростов-на-Дону).
Кількість вироблених
І-16 перший в світі винищувач, виготовлений в таких масових кількостях. Загалом на авіазаводах СРСР, І-16, разом з навчально-тренувальними УТИ-2 та УТИ-4, вироблено у кількості 10 292 машини.
Завод | 1934 | 1935 | 1936 | 1937 | 1938 | 1939 | 1940 | 1941 | 1942 |
№ 39 (Москва) | 50 | 4 | 4 | — | — | — | — | — | - |
№ 21 (Горький) | — | 527 | 902 | 1881 | 1070 | 1571 | 2207 | 336 | - |
№ 153 (Новосибірськ) | — | — | — | 6 | 105 | 264 | 503 | 423 | - |
№ 458 (Ростов-на-Дону) | — | — | — | — | — | — | — | 356 | 83 |
Всього | 50 | 531 | 906 | 1887 | 1175 | 1835 | 2710 | 1115 | 83 |
Джерело: Сайт «Военная литература», Маслов М. Истребитель И-16. — М.: Армада, 1997. Глава 1939 год (рос.) [ 23 січня 2012 у Wayback Machine.]
Випуск І-16 за типами починаючи з 1938:
Рік | 1938 | 1939 | 1940 | 1941 | 1942 | Всього |
---|---|---|---|---|---|---|
тип 5 | 274 | 53 | — | — | — | 327 |
тип 10 | 508 | 426 | — | — | — | 934 |
тип 12 | 12 | — | — | — | — | 12 |
тип 15 (УТИ-4) | 352 | 635 | 1103 | 1016 | 83 | 3189 |
тип 17 | 27 | 314 | — | — | — | 341 |
тип 18 | — | 177 | — | — | — | 177 |
тип 24 | — | 155 | 760 | 19 | — | 934 |
тип 27 | — | 59 | — | — | — | 59 |
тип 28 | — | 16 | 277 | — | — | 293 |
тип 29 | — | — | 570 | 80 | — | 650 |
Джерело: Сайт «Военная литература», Маслов М. Истребитель И-16. — М.: Армада, 1997. Глава 1939—1940 (рос.) [ 23 січня 2012 у Wayback Machine.]
Виробництво в інших країнах
Іспанія. У серпні 1938 виробництво І-16 тип 10 було розгорнуто на авіазаводі SAF-15 в Аліканте. До кінця року завод закінчив 4 машини, позначені Сн-001 — Сн-004. Ці перші І-16 іспанського складання були озброєні лише двома кулеметами на крилах, тому займали проміжне положення між типами 5 та 10.
Китай. 11 серпня 1939 між СРСР і Китаєм підписано протокол про будівництво в районі Урумчі заводу по складанню І-16. Першу чергу заводу було завершено 1 вересня 1940. Завод був побудований спеціально для складання І-16. В офіційних документах це підприємство позначалося як авіазавод № 600 в Західному Китаї. Перегонка готових І-16 по повітрю до 1940 була практично припинена, тепер винищувачі доставлялися в Китай на вантажних автомобілях у вигляді комплектів деталей. Складання літаків і здійснювалося на заводі № 600. До 1941 р. це було нове підприємство, що знаходиться у стратегічно зручному місці і водночас глибоко в тилу. Завод продовжував будуватися і в перспективі передбачався як повноцінний літакобудівний авіазавод.
У квітні 1941 в Урумчі знаходилося 143 законсервованих І-16, які зберігалися там уже протягом 6-8 місяців. Тоді ж і з'явилося рішення про повернення цих літаків до СРСР, яке почалося вже після початку війни. Після складання, обльоту, нанесення камуфляжу, літаки приймалися військовими пілотами і переганялися до Алма-Ати. До 1 вересня 1941 перегнали 111 літаків, один І-16 було втрачено в горах. Решта 30 І-16 і 2 УТІ-4 пішли в Алма-Ату до кінця року. Протягом 1941 та 1942 завод № 600 займався виготовленням окремих агрегатів для І-16, проте нових літаків тут вже не будували.
Експорт в інші країни
Іспанія. Усього в період з 1936 по 1938 в Іспанію було відправлено 455 І-16 і 20 УТИ-4. Дійшло до місця призначення відповідно 422 і 4 машини. За іншими відомостями 293, але не більше ніж 350 літаків.
Гоміндановському Китаю було поставлено в період з жовтня 1937 по вересень 1939 — 216 винищувачів І-16 типів 5 та 10.
Участь у бойових діях
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekE1TDFCdmJHbHJZWEp3YjNaZlNTMHhOaTFOYjNOallTNXFjR2N2TWpVd2NIZ3RVRzlzYVd0aGNuQnZkbDlKTFRFMkxVMXZjMk5oTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Брав участь у бойових діях під час Громадянської війни в Іспанії, Радянсько-японських збройних конфліктів, Зимової війни та початкової фази німецько-радянської війни. І-16 вперше було використано в бойовій обстановці в Іспанії.
Громадянська війна в Іспанії
26 жовтня 1936 до республіканців прибули перші 16 літаків І-16 тип 5. Разом з літаками прибули льотчики 1-ї авіабригади з Брянська. Групою цих пілотів, що складалася з трьох ескадрилей, командував капітан Тархов. 9 листопада 1936 винищувачі вперше з'явилися в небі над Мадридом. Збито чотири He-51, втрат І-16 не було. Поява І-16 докорінно змінила характер повітряних сутичок. Основні супротивники — німецький винищувач He-51 та італійський Fiat CR.32 значно поступалися йому за своїми льотними даними. 13 листопада 1936 перша втрата І-16 в бою, збито командира групи Сергія Тархова, який згодом помер від поранень у госпіталі. Республіканці дали прізвисько новому літаку «Mosca», іспанською комаха, заколотники — «Rata» (щур), а світові авіаційні видання помилково «охрестили» «Боїнгом». У березні 1938 супротивник захопив перший І-16 тип 5 та 20 жовтня 1938 здійснив обліт трофея у випробувальному центрі Люфтваффе в м. Рехліне.
Японсько-китайська війна 1937—1945
Під час Японо-китайської війни літаки різними шляхами надходили до Гоміндановського Китаю. Спочатку, після накопичення на аеродромах Алма-Ати, повітряним перелітом, за літаком-лідером СБ-2 до Ланьчжоу. Ця траса завдовжки 2400 км проходила через гірські масиви Тянь-Шаню і пустелі Північно-Західного Китаю. Інший маршрут, з 1938, на вантажівках ЗіС-5 до Хамі. Після складання літаки своїм ходом продовжували шлях до місця призначення. Китайці називали І-16 «Ластівкою».
У жовтні 1937 до Китаю прибули перші І-16 разом з льотчиками. 21 листопада 1937 під Нанкіном стався перший повітряний бій.
Битва на озері Хасан
І-16 був задіяний під час збройних зіткнень в 1938 році між Японською імперією та СРСР.
Халхин-Гол
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkkyTDB0b1lXeHJhR2x1WDBkdmJGOVRiM1pwWlhSZmFWOHhObDh4T1RNNUxtcHdaeTh5TlRCd2VDMUxhR0ZzYTJocGJsOUhiMnhmVTI5MmFXVjBYMmxmTVRaZk1Ua3pPUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Наприкінці весни 1939 вибухнув прикордонний збройний конфлікт між Маньчжурською державою та Монгольською Народною республікою, відомий як Бої на Халхин-Голі. 27 травня 1939 І-16 вперше зустрілися з японськими винищувачами І-97. Результати зіткнення були гнітючими, чотири І-16 із заглохлими моторами незабаром вийшли з бою, один було збито, один розстріляний при вимушеній посадці, один перекинувся при приземленні. Цього дня загинуло два льотчики. У подальшому повітряні бої розгорілися з новою силою, але радянські пілоти спромоглися виправити ситуацію на свою користь. 22 червня 1939 відбувся найбільший повітряний бій того часу. 120 японських літаків, підняті з аеродромів в Маньчжурії, зустріли 95 радянських винищувачів. На висоті від 2000 до 4000 метрів зав'язався повітряний бій, який тривав протягом 2,5 годин. Втрати сторін: Японія 31 — СРСР 11 літаків. 20 серпня 1939 п'ятірка винищувачів І-16, оснащена підкриловими установками реактивних снарядів РС-82, в небі над ділянкою між річкою Халхін-Гол і містечком Хамар Даба атакувала групу японських бомбардувальників в охороні винищувачів І-97.
Первісна кількість І-16 в Монголії у травні 1939 року склала 76 машин, в основному це був тип 5. У ході бойових дій надходили переважно типи 10 та 17, у серпні загальна кількість склала 200 машин. Усього в конфлікті взяло участь 311 винищувачів І-16.
Вторгнення в Польщу
Під час розділу Польщі між Німеччиною та СРСР І-16 було задіяно, але у бойових діях літак участі майже не брав, перемог над польськими пілотами не було.
Зимова війна та Війна продовження
До 30 листопада 1939, напередодні вторгнення РСЧА до Фінляндії, у ВПС Ленінградського ВО знаходилось 410 І-16, в тому числі 39 несправних (без урахування літаків балтфлоту). 1 грудня 1939 стався перший повітряний бій між ВПС РСЧА й авіацією Фінляндії. Фіни втратили один «Брістоль Бульдог».
Найрезультативніший фінський ас Ейно Ілмарі Юутілайнен, до слова, який збив одинадцять І-16 протягом Зимової війни та Війни продовження, порівнюючи його з голландським винищувачем Fokker D.XXI, своїм першим бойовим літаком, зазначав, що: «Fokker D.XXI був наш найкращий винищувач у 1939 році, але радянський Полікарпов І-16 був швидший, з кращою маневреністю, а також мав захисну броню для пілота».
Німецько-радянська війна
Станом на 22 червня 1941 ВПС західних прикордонних округів налічували 4226 винищувачів. І-16 всіх типів вздовж лінії кордону нараховувалося 1635. По західних військових округах, флотах та військових училищах розподіл І-16 (не враховано УТИ-4) виглядав наступним чином:
Назва округу, флоту тощо | Кількість винищувачів І-16 |
---|---|
Ленінградський | 396 |
Прибалтійский | 142 |
Західний особливий | 361 |
Київський особливий | 455 |
Одеський | 143 |
Балтійський флот | 180 |
Чорноморський флот | 148 |
Північний флот | 16 |
Тихоокеанський флот | 155 |
Річкові флотилії | 29 |
Льотні училища | 114 |
Інше | 2 |
Джерело: Сайт «Военная литература», Маслов М. Истребитель И-16. — М.: Армада, 1997. Глава И-16 в Великой Отечественной войне (рос.) [ 23 січня 2012 у Wayback Machine.]
І-16 виявився першим збитим літаком німецько-радянської війни. 22 червня 1941 в районі Львова, приблизно о 3:40 ранку, його збив на Messerschmitt Bf 109E обер-лейтенант Люфтваффе Роберт Олійник, із винищувальної ескадри JG 3.
У середині 1945 888-й ВАП Далекосхідного фронту, останній в СРСР полк на І-16, пройшов перенавчання на винищувач Bell P-63 Kingcobra.
І-16 на озброєнні в інших країнах
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMll4TDBacGJtNXBjMmhmUVhacFlYUnBiMjVmVFhWelpYVnRYMUJ2YkdscllYSndiM1pmVlZSSkxUUmZNakF3T1RBME1Ua3VhbkJuTHpJMU1IQjRMVVpwYm01cGMyaGZRWFpwWVhScGIyNWZUWFZ6WlhWdFgxQnZiR2xyWVhKd2IzWmZWVlJKTFRSZk1qQXdPVEEwTVRrdWFuQm4uanBn.jpg)
Іспанія. Десять машин, що перебували на озброєні у республіканців, наприкінці громадянської війни дісталися прибічникам генерала Франко. У складі Grupo 28, що базувалася на аеродромі Сан-Хуан на Мальорці (Балеарські острови), знаходилося 22 літаки І-16 різних типів. Восени 1940 всі І-16 були переведені до Севільї, де літали в складі Grupo 26. У 1941 доведено до льотного стану ще 30 машин. Мали позначення від 1W-1 до 1W-52. У 1945 літаки типу І-16 отримали позначення С.8. Grupo 26 приблизно в цей же час була перейменована в Grupo 22. Переважно використовувалися як навчальні та перебували на озброєнні Іспанських ВПС до 1953. Останній політ бойового І-16 ВПС Іспанії, здійснив льотчик Мігель Ентре 15 серпня 1953.
Фінляндія. Один І-16 тип 18 дістався фінам в 1940. Машина після захоплення була відремонтована і доведена до льотного стану. Використовувати цей літак фінськім пілотам не довелося — на початку 1941 його передали Люфтваффе. У період Війни продовження фіни захопили ще п'ять І-16, а 8 вересня 1941, в районі річки Свір — УТИ-4. До льотного стану був доведений один І-16 тип 5 та УТИ-4. І-16 експлуатувався до 1943. УТИ-4 зберігся до наших днів, експонується в авіаційному музеї в Гельсінкі і є єдиним в світі збереженим УТІ-4.
Джерела
- «Уголок неба» [ 30 вересня 2007 у Wayback Machine.]
- Авіація Другої світової [ 4 грудня 2011 у Wayback Machine.]
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: І-16 |
Література
- Сайт «Военная литература», Маслов М. Истребитель И-16. — М.: Армада, 1997. (рос.) [ 23 січня 2012 у Wayback Machine.]
- Солонин М. С. «На мирно спящих аэродромах…» — М. «Яуза», «Эксмо». 2007
Посилання
Виноски
- Абревіатура, переклад з російської — Навчально-тренувальний винищувач; двомісний, без озброєння.
- Залізи — обтікачі, що забезпечують плавне (без завихорень, застійних зон та зривів) обтікання місць з'єднання різних агрегатів літака, наприклад стику крила з фюзеляжем, двигуна з крилом і т. п.
- БС — (Березіна синхронний), 12,7-мм кулемет авіаційний зброяра Березіна М.Є. Випускався на Тульському збройовому і Іжевському машинобудівному заводах з 1940.
- Два пілота: курсант та інструктор.
- Без використання гальм та закрилків. Також для типів 17,18 та 27.
- Ескіз — попередні начерки у вигляді креслення або малюнка.
- Кільце Тауненда та капот NACA — кільцеві обтікачі радіального авіаційного мотора, призначені для зниження лобового опору повітря. Покращують охолодження мотора, що як наслідок, збільшує швидкість на висоті. Кільце Тауненда та капот NACA керують потоками повітря між обтікачем та циліндрами, з зовнішньої та внутрішньої сторони обтікача. Головна відмінність капота NACA від кільця Тауненда в тому, що він (Капот NACA) прямує повітря на охолодження не тільки циліндрів, а також і двигуна. До середини 30-х років обидва винаходу були конкурентами, але згодом переміг капот NACA. Кільце Тауненда використовувалося, зокрема, на центральному моторі транспортного літака Junkers Ju 52.
- Радянський авіамотор М-22, ліцензійна копія американського радіального двигуна «Райт-Циклон» F-2 (англ. Wright F-2 Cyclone), розробленого компанією «Curtiss-Wright». Мотори «Райт-Циклон» широко використовувалися у світовому авіабудуванні з 1930-х по 1950-ті роки.
- Центральний аеродром імені М. В. Фрунзе.
- Завод №39 виробив до кінця 1934 року 50 літаків з серійними номерами з 123901 по 123950 (1239×× означає — ЦКБ-12, випуску заводу №39, далі власне порядковий номер), №21 — жодного.
- Разом з типом 18.
- Разом з типом 27.
- Bell P-63 Kingcobra — американський винищувач-бомбардувальник. Був розвитком літака Bell P-39 Airacobra від якого успадкував в першу чергу оригінальний фюзеляж. Був запущений у серію у вересні 1942. За час виробництва, що закінчився в 1945, було побудовано більше ніж 3300 літаків Kingcobra кількох модифікацій.
Примітки
- . Архів оригіналу за 22 грудня 2015. Процитовано 18 грудня 2015.
- . Архів оригіналу за 14 січня 2012. Процитовано 15 грудня 2011.
- Солонин М. «На мирно спящих аэродромах…»
- Сайт «Военная литература», Исаев А. В. От Дубно до Ростова. Глава 2. Битва стальных лавин (рос.). Архів оригіналу за 19 серпня 2011. Процитовано 15 грудня 2011.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
I 16 ros I 16 takozh zagalnovzhivani imena Ishak Ishachok Rata Mosca sered ispanskih respublikanciv Lastivka v Kitayi Radyanskij odnomisnij frontovij vinishuvach 1930 h rokiv odnomotornij monoplan pershij serijnij litak z shasi sho pribirayetsya RozroblenoDKB Polikarpova I 16 proyaviv svoyi visoki bojovi yakosti v lokalnih zbrojnih konfliktah naperedodni Drugoyi svitovoyi vijni ta pid chas neyi I 16Z radyanskimi rozpiznavalnimi znakamiPriznachennya Frontovij vinishuvachPershij polit 30 grudnya 1933 CKB 12 Prijnyatij na ozbroyennya 1934Znyatij z ozbroyennya 1952 Ispaniya Period vikoristannya 1934 1952Na ozbroyenni u SRSR ta inshi krayiniRozrobnik brigada 2 CKBVirobnik 39 Moskva 21 Gorkij 153 Novosibirsk 458 Rostov na Donu 600 Urumchi Kitaj SAF 15 Alikante Ispaniya Vsogo zbudovano 10 292 na zavodah SRSR Konstruktor M M PolikarpovEkipazh 1 2 Tip 15 UTI 4 osobaPlosha krila 14 5 m Dviguni Tip 4 M 22Garmatne ozbroyennya Na tipah 12 17 27 ta 28Kulemetne ozbroyennya Na vsih tipah litakivI 16 u VikishovishiTaktiko tehnichni dani ta opisKonstrukciya Fyuzelyazh litaka veretenopodibnoyi formi utvoryuvavsya shlyahom nadyagannya vikleyenoyi obolonki na azhurnij karkas zibranij iz odinadcyati shpangoutiv chotiroh lonzheroniv ta vosmi stringeriv Material karkasa sosna yasen berezova fanera Prima V miscyah yaki potrebuyut posilennya vstanovlyuvalisya stalevi pidkosi Obolonku fyuzelyazhu vikleyuvali z berezovogo shponu za dopomogoyu kazeyinovogo kleyu na specialnomu formoutvoryuyuchomu bolvani Kozhen shar shponu oriyentuvavsya perpendikulyarno po vidnoshennyu odin do odnogo a do pozdovzhnoyi osi litaka pid kutom 45 Obolonka skladalasya z livoyi ta pravoyi polovin tovshina vid rami 1 do rami 7 u verhnij chastini 5 5 mm u nizhnij chastini 2 5 mm Hvostova chastina vid rami 7 mala tovshinu 2 0 mm Obolonka fyuzelyazhu vstanovlyuvalasya na karkas fiksuvalasya kazeyinovim kleyem ta ocinkovanimi cvyahami Vsi miscya z yednan okantovok i viriziv posilyuvalisya fanernimi nakladkami Zaliz z yednannya fyuzelyazhu z krilom takozh vikleyuvavsya na formoutvoryuyuchomu bolvani ta priyednuvavsya pislya stikuvannya centroplana Pislya ciyeyi operaciyi vsya derev yana poverhnya fyuzelyazhu zzovni vkrivalasya nitrokleyem potim nitroshpaklevkoyu pislya chogo obkleyuvalasya mitkalevim polotnom she raz shpaklyuvalasya ta farbuvalasya Z vnutrishnoyi storoni na fyuzelyazh nanosilasya gruntova farba dali vkrivavsya emallyu Konstrukciya eleroniv i hvostovogo operennya z dyuralyuminiyu z podalshim pokrittyam polotnom Krilo Lobova chastina krila zashivalasya zverhu na 44 5 a znizu na 14 5 dyuralevoyu obshivkoyu zavtovshki 0 6 mm Pislya cogo vse krilo obtyaguvalisya polotnom ta vkrivalosya chotirma sharami bezbarvnogo aerolaka a potim farboyu Shasi Pidjom ta vipusk shasi zdijsnyuvavsya za dopomogoyu mehanichnogo pidjomnika roztashovanogo po pravomu bortu kabini pilota shlyahom namotuvannya trosu na baraban Diya vimagala 44 oberta Hvostova opora vikonana u viglyadi milici Na ostannih seriyah milicyu zaminilo nevelike koleso diametrom 150 mm Ozbroyennya Z samogo pochatku I 16 ozbroyuvavsya novitnim kulemetom ShKAS kalibru 7 62 mm Pervisno dva ShKASi buli vstanovleni v krilah davali pri strilbi bagato vidmov Prichina polyagala v tomu sho rozrobniki litaka vstanovili kulemet v perevernutomu polozhenni tak viyavilosya zruchnishe jogo konstruktivno uv yazati Mehanika kulemeta pochala davati zboyi odnak pershi I 16 vipusku 1934 tak i litali z nenadijnim ozbroyennyam Zgodom cej nedolik bulo usunuto V podalshomu na zavodi 21 brigada inzheneriv pid kerivnictvom konstruktora Borovkova vstanovila tretij sinhronnij ShKAS v nizhnij chastini fyuzelyazhu Mashina oderzhala poznachennya I 16 tip 6 U kvitni 1936 konstruktor litaka Mikola Mikolajovich Polikarpov zaproponuvav proekt I 16 ozbroyenogo garmatami na dodatok do nayavnih kulemetiv Zgodom dvi aviacijni garmati ShVAK razom z dvoma kulemetami ShKAS bulo vstanovleno na dribnoserijnomu I 16 tip 12 a v podalshomu na tipah 17 27 ta 28 Provedena v 1939 modernizaciya na dodatok do dvoh sinhronnih ShKASiv dodala krupnokalibernij kulemet BS rozmishenij mizh nishami shasi Zgodom Berezin rozrobiv novu model UB Universalnij Berezina sho pishla v seriyu z 1941 TTD za tipami litakiv Tehnichni harakteristikiTip I 16 4 5 10 12 I 16P 15 UTI 4 17 18 24 27 28 29Ekipazh 1 pilot 2 1 pilot Dovzhina m 5 860 5 985 6 074 5 985 6 074 6 130 6 074 6 13Rozmah kril m 9 0 9 004Visota m 3 25 3 218Plosha kril m 14 5Masa porozhnogo kg 961 1118 5 1327 1160 1156 2 1425 5 1433 5 1490 1335 5 1403 1 1547Masa sporyazhennogo kg n d n d n d n d 1 353 2 n d n d 1 751 n d n d 1 776Normalna zlitna vaga kg 1354 1508 1716 1718 1458 2 1810 1830 1941 1807 9 1988 1966Masa korisnogo navantazhennya kg n d n d n d n d 342 n d n d 451 n d n d 419Masa paliva kg n d n d n d n d 105 n d n d 190 n d n d 190Dvigun M 22 M 25A M 25V M 25A M 25V M 62 M 63 M 62 M 63Potuzhnist k s 480 730 750 730 750 800 900 800 900Lotni harakteristikiTip I 16 4 5 10 12 I 16P 15 UTI 4 17 18 24 27 28 29Maksimalna shvidkist na visoti km g visota v m 362 0 346 2000 390 0 445 2700 398 0 448 3160 393 0 431 2400 398 0 450 2800 385 0 425 2700 413 0 461 4400 440 0 489 4800 n d 427 0 463 2000 419 0 470 4480Posadochna shvidkist km g 107 117 126 129 118 131 132 130 5 131 150 131Shvidkist vertikalna u zemli m hv n d n d n d n d n d n d n d 938 n d n d n dPraktichna dalnist km 680 540 525 520 364 417 485 440 458 n d 440Praktichna stelya m 7440 9100 8270 8240 8960 8240 9300 9700 n d 9950 9800Shvidkopidjomnist m s 11 4 14 2 14 7 11 5 14 8 11 5 17 2 14 7 n d 15 6 14 7Chas naboru visoti m hv 3000 4 4 5000 9 9 3400 4 0 5400 7 7 3000 3 4 5000 6 9 3000 4 36 5000 8 9 3000 3 38 5000 6 39 3000 4 36 5000 8 9 3000 2 9 5000 5 4 3000 3 4 5000 5 2 n d 3000 3 2 5000 5 55 3000 3 3 5000 5 8Chas virazhu s 12 14 14 15 16 18 16 17 16 18 17 18 17 17 18 17 19 16 17Dovzhina rozbigu m n d 220 260 275 248 280 210 260 230 210 n dDovzhina probigu m n d 200 288 395 278 405 475 300 405 240 n dNavantazhennya na krilo kg m 93 1 103 5 118 100 124 125 133 124 2 136 5 135Tyagoosnashenist Vt kg 362 353 321 329 360 304 321 353 6 n d n d 350OzbroyennyaTip I 16 4 5 10 12 I 16P 15 UTI 4 17 18 24 27 28 29Garmatno kulemetne kilkist kalibr v mm 2 7 62 ShKAS 4 7 62 ShKAS 2 20 ShVAK 2 7 62 ShKAS vidsutne 2 20 ShVAK 2 7 62 ShKAS 4 7 62 ShKAS 2 20 ShVAK 2 7 62 ShKAS 1 12 7 UBS 2 7 62 ShKASSumarna potuzhnist zbroyi kVt n d 392 1016 0 1016 392 1016 433Sekundnij zalp kg n d 1 16 3 14 0 3 14 1 16 3 14 1 22Zagalna vaga zbroyi kg n d 44 106 0 106 44 106 44Istoriya stvorennyaPochatkovij period Na pochatku 1932 u aviakonstruktora M M Polikarpova z yavlyayutsya pershi eskizi majbutnogo I 16 sho zgodom otrimav roboche poznachennya CKB 12 Rozrobku perspektivnogo shvidkisnogo litaka konstruktor pochav vlitku 1932 v iniciativnomu poryadku U travni 1933 roku VPS RSChA viyavlyayut zacikavlenist do proektu ta vidayut Polikarpovu na nogo zavdannya U listopadi 1933 roku kerivnictvu VPS pokazanij derev yanij maket CKB 12 Prototip buv predstavlenij u dvoh variantah kapotuvannya dviguna z kilcem Taunenda i kapotom NACA Pislya aerodinamichnih viprobuvan konstruktori zupinilisya na kapoti NACA Fyuzelyazh litaka veretenopodibnoyi formi z shasi sho pribirayutsya vruchnu lebidkoyu 44 oberti zakritij lihtar kabini 22 listopada 1933 Rada Praci ta Oboroni SRSR prijmaye rishennya pro zapusk litaka u serijne virobnictvo pid poznachennyam I 16 Naprikinci 1933 buli pobudovani dva prototipi z radyanskim dvigunom M 22 i amerikanskim Rajt Ciklon F 2 ne visotnij variant Viprobuvannya 30 grudnya 1933 lotchik viprobuvach zavodu 39 V P Chkalov vpershe pidnyav v nebo CKB 12 z dvigunom M 22 obladnanij lizhami sho ne pribiralisya pokazavshi nepoganu shvidkist 303 km g na visoti 1000 m ta 283 km g na visoti 5000 m 18 lyutogo 1934 vidbuvsya polit drugogo prototipu tezh obladnanij takimi lizhami ale z dvigunom Rajt Ciklon F 2 z trilopatevim povitryanim gvintom Gamilton Standart Cogo razu rezultat buv she krashij na visoti 1000 m bula dosyagnuta shvidkist 361 km g Chkalov vvazhav novij litak skladnim v pilotuvanni V lyutomu 1934 roku obidvi doslidni mashini buli pidgotovleni dlya pershogo etapu Derzhavnih viprobuvan Viprobuvannya ta dovedennya litaka trivali do zhovtnya 1934 16 lyutogo 1934 litak z dvigunami M 22 ta Rajt Ciklon F 2 oblitali vidpovidno lotchiki viprobuvachi Kokkinaki ta Stepanchonok tak samo na lizhah Piznishe litak z dvigunom M 22 viprobuvali Yumashev ta Chernavskij Spilna dumka viprobuvachiv litak nebezpechnij v upravlinni ale lotni harakteristiki i golovne shvidkist pid chas viprobuvan buli otrimani nepogani 1 i 2 bereznya 1934 Chkalov zdijsniv 75 zriviv na shtopor yaki pokazali vidminni rezultati pri vivedenni z nogo 22 bereznya 1934 pochalisya ekspluatacijni viprobuvannya na Kachinskomu aerodromi u Krimu Mashina pid keruvannyam Kokkinaki z dvigunom M 22 litala z pribranim shasi z metoyu otrimannya povnih shvidkisnih harakteristik Rezultati buli garni Bilya zemli maksimalna shvidkist sklala 359 km god a na neobhidnih 5000 metrah 325 km god Ale sistema privodu shasi bula velmi nenadijnoyu tomu na drugomu ekzemplyari z Rajt Ciklonom Chernavskij shasi ne pribirav 14 kvitnya na comu litaku pri probigu pislya posadki zrujnuvavsya vuzol kriplennya pravoyi stijki shasi i vin lig na fyuzelyazh 25 kvitnya 1934 Chkalov viletiv do Moskvi na I 16 z dvigunom M 22 Derzhavni ta vijskovi viprobuvannya Iz 7 veresnya po 12 zhovtnya 1934 trivali Derzhavni viprobuvannya na pidmoskovnomu aerodromi NDI VPS u Shelkovo yaki litak ne vitrimav Derzhavnoyu komisiyeyu bulo vineseno nizku zhorstkih zauvazhen Komanduvach VPS RKKA Ya I Alksnis zrobiv visnovok sho narazi I 16 ne mozhe vvazhatisya vijskovoyu vinishuvalnoyu mashinoyu ta dozvoliv keruvati mashinoyu tilki dosvidchenim pilotam A v cej chas tim ne mensh jshla pidgotovka do virobnictva vinishuvacha na zavodah 39 v Moskvi ta 21 v Gorkomu Z 28 serpnya po 3 listopada 1935 desyat I 16 vipusku zavodu 39 prohodili vijskovi viprobuvannya v 107 j aviaeskadrilyi Bryanskoyi aviabrigadi otrimavshi zagalom shvalni vidguki strojovih pilotiv Debyut 1 travnya 1934 litak z dvigunom M 22 proletiv pid chas paradu v Moskvi V listopadi 1934 na Hodinci v prisutnosti Stalina ta inshih partijnih kerivnikiv Chkalov demonstruvav na I 16 figuri vishogo pilotazhu U berezni 1935 pobudovani specialno pidgotovleni I 16 dlya pershoyi Chervonoyi p yatirki Kokkinaki Shevchenko Suprun Yevsyeyev Preman ta provedeno demonstracijni poloti nad Moskvoyu U 1935 I 16 eksponuvavsya na mizhnarodnij aviacijnij vistavci v Milani yak sportivnij litak ASB Virobnictvo v SRSRI 16 Serijne virobnictvo I 16 tip 4 z dvigunom M 22 rozpochato u 1934 na zavodah 39 plan do kincya roku 50 litakiv ta 21 v plan 250 litakiv U 1935 viroblyayetsya z motorom M 25 radyanska kopiya amerikanskogo Rajt Ciklon F 3 Wright Cyclone SGR 1820 F 3 Litak prodovzhuvav doopracovuvatisya serijni konstruktorski byuro vnosili zmini v rezultati chogo na Gorkivskomu aviazavodi 21 cej litak otrimav poznachennya Tip 5 Viroblyavsya takozh na aviazavodah 153 Novosibirsk ta 458 Rostov na Donu Kilkist viroblenih I 16 pershij v sviti vinishuvach vigotovlenij v takih masovih kilkostyah Zagalom na aviazavodah SRSR I 16 razom z navchalno trenuvalnimi UTI 2 ta UTI 4 virobleno u kilkosti 10 292 mashini Zavod 1934 1935 1936 1937 1938 1939 1940 1941 1942 39 Moskva 50 4 4 21 Gorkij 527 902 1881 1070 1571 2207 336 153 Novosibirsk 6 105 264 503 423 458 Rostov na Donu 356 83Vsogo 50 531 906 1887 1175 1835 2710 1115 83 Dzherelo Sajt Voennaya literatura Maslov M Istrebitel I 16 M Armada 1997 Glava 1939 god ros 23 sichnya 2012 u Wayback Machine Vipusk I 16 za tipami pochinayuchi z 1938 Rik 1938 1939 1940 1941 1942 Vsogotip 5 274 53 327tip 10 508 426 934tip 12 12 12tip 15 UTI 4 352 635 1103 1016 83 3189tip 17 27 314 341tip 18 177 177tip 24 155 760 19 934tip 27 59 59tip 28 16 277 293tip 29 570 80 650 Dzherelo Sajt Voennaya literatura Maslov M Istrebitel I 16 M Armada 1997 Glava 1939 1940 ros 23 sichnya 2012 u Wayback Machine Virobnictvo v inshih krayinah Skladannya I 16 u Kitayi Ispaniya U serpni 1938 virobnictvo I 16 tip 10 bulo rozgornuto na aviazavodi SAF 15 v Alikante Do kincya roku zavod zakinchiv 4 mashini poznacheni Sn 001 Sn 004 Ci pershi I 16 ispanskogo skladannya buli ozbroyeni lishe dvoma kulemetami na krilah tomu zajmali promizhne polozhennya mizh tipami 5 ta 10 Kitaj 11 serpnya 1939 mizh SRSR i Kitayem pidpisano protokol pro budivnictvo v rajoni Urumchi zavodu po skladannyu I 16 Pershu chergu zavodu bulo zaversheno 1 veresnya 1940 Zavod buv pobudovanij specialno dlya skladannya I 16 V oficijnih dokumentah ce pidpriyemstvo poznachalosya yak aviazavod 600 v Zahidnomu Kitayi Peregonka gotovih I 16 po povitryu do 1940 bula praktichno pripinena teper vinishuvachi dostavlyalisya v Kitaj na vantazhnih avtomobilyah u viglyadi komplektiv detalej Skladannya litakiv i zdijsnyuvalosya na zavodi 600 Do 1941 r ce bulo nove pidpriyemstvo sho znahoditsya u strategichno zruchnomu misci i vodnochas gliboko v tilu Zavod prodovzhuvav buduvatisya i v perspektivi peredbachavsya yak povnocinnij litakobudivnij aviazavod U kvitni 1941 v Urumchi znahodilosya 143 zakonservovanih I 16 yaki zberigalisya tam uzhe protyagom 6 8 misyaciv Todi zh i z yavilosya rishennya pro povernennya cih litakiv do SRSR yake pochalosya vzhe pislya pochatku vijni Pislya skladannya oblotu nanesennya kamuflyazhu litaki prijmalisya vijskovimi pilotami i pereganyalisya do Alma Ati Do 1 veresnya 1941 peregnali 111 litakiv odin I 16 bulo vtracheno v gorah Reshta 30 I 16 i 2 UTI 4 pishli v Alma Atu do kincya roku Protyagom 1941 ta 1942 zavod 600 zajmavsya vigotovlennyam okremih agregativ dlya I 16 prote novih litakiv tut vzhe ne buduvali Eksport v inshi krayini Ispaniya Usogo v period z 1936 po 1938 v Ispaniyu bulo vidpravleno 455 I 16 i 20 UTI 4 Dijshlo do miscya priznachennya vidpovidno 422 i 4 mashini Za inshimi vidomostyami 293 ale ne bilshe nizh 350 litakiv Gomindanovskomu Kitayu bulo postavleno v period z zhovtnya 1937 po veresen 1939 216 vinishuvachiv I 16 tipiv 5 ta 10 Uchast u bojovih diyahLitak 4 yi eskadrilyi VPS respublikanskoyi Ispaniyi z emblemoyu moryachka Papaya Brav uchast u bojovih diyah pid chas Gromadyanskoyi vijni v Ispaniyi Radyansko yaponskih zbrojnih konfliktiv Zimovoyi vijni ta pochatkovoyi fazi nimecko radyanskoyi vijni I 16 vpershe bulo vikoristano v bojovij obstanovci v Ispaniyi Gromadyanska vijna v Ispaniyi 26 zhovtnya 1936 do respublikanciv pribuli pershi 16 litakiv I 16 tip 5 Razom z litakami pribuli lotchiki 1 yi aviabrigadi z Bryanska Grupoyu cih pilotiv sho skladalasya z troh eskadrilej komanduvav kapitan Tarhov 9 listopada 1936 vinishuvachi vpershe z yavilisya v nebi nad Madridom Zbito chotiri He 51 vtrat I 16 ne bulo Poyava I 16 dokorinno zminila harakter povitryanih sutichok Osnovni suprotivniki nimeckij vinishuvach He 51 ta italijskij Fiat CR 32 znachno postupalisya jomu za svoyimi lotnimi danimi 13 listopada 1936 persha vtrata I 16 v boyu zbito komandira grupi Sergiya Tarhova yakij zgodom pomer vid poranen u gospitali Respublikanci dali prizvisko novomu litaku Mosca ispanskoyu komaha zakolotniki Rata shur a svitovi aviacijni vidannya pomilkovo ohrestili Boyingom U berezni 1938 suprotivnik zahopiv pershij I 16 tip 5 ta 20 zhovtnya 1938 zdijsniv oblit trofeya u viprobuvalnomu centri Lyuftvaffe v m Rehline Yaponsko kitajska vijna 1937 1945 Pid chas Yapono kitajskoyi vijni litaki riznimi shlyahami nadhodili do Gomindanovskogo Kitayu Spochatku pislya nakopichennya na aerodromah Alma Ati povitryanim perelitom za litakom liderom SB 2 do Lanchzhou Cya trasa zavdovzhki 2400 km prohodila cherez girski masivi Tyan Shanyu i pusteli Pivnichno Zahidnogo Kitayu Inshij marshrut z 1938 na vantazhivkah ZiS 5 do Hami Pislya skladannya litaki svoyim hodom prodovzhuvali shlyah do miscya priznachennya Kitajci nazivali I 16 Lastivkoyu U zhovtni 1937 do Kitayu pribuli pershi I 16 razom z lotchikami 21 listopada 1937 pid Nankinom stavsya pershij povitryanij bij Bitva na ozeri Hasan I 16 buv zadiyanij pid chas zbrojnih zitknen v 1938 roci mizh Yaponskoyu imperiyeyu ta SRSR Halhin Gol Na Halhin Goli Naprikinci vesni 1939 vibuhnuv prikordonnij zbrojnij konflikt mizh Manchzhurskoyu derzhavoyu ta Mongolskoyu Narodnoyu respublikoyu vidomij yak Boyi na Halhin Goli 27 travnya 1939 I 16 vpershe zustrilisya z yaponskimi vinishuvachami I 97 Rezultati zitknennya buli gnityuchimi chotiri I 16 iz zaglohlimi motorami nezabarom vijshli z boyu odin bulo zbito odin rozstrilyanij pri vimushenij posadci odin perekinuvsya pri prizemlenni Cogo dnya zaginulo dva lotchiki U podalshomu povitryani boyi rozgorilisya z novoyu siloyu ale radyanski piloti spromoglisya vipraviti situaciyu na svoyu korist 22 chervnya 1939 vidbuvsya najbilshij povitryanij bij togo chasu 120 yaponskih litakiv pidnyati z aerodromiv v Manchzhuriyi zustrili 95 radyanskih vinishuvachiv Na visoti vid 2000 do 4000 metriv zav yazavsya povitryanij bij yakij trivav protyagom 2 5 godin Vtrati storin Yaponiya 31 SRSR 11 litakiv 20 serpnya 1939 p yatirka vinishuvachiv I 16 osnashena pidkrilovimi ustanovkami reaktivnih snaryadiv RS 82 v nebi nad dilyankoyu mizh richkoyu Halhin Gol i mistechkom Hamar Daba atakuvala grupu yaponskih bombarduvalnikiv v ohoroni vinishuvachiv I 97 Pervisna kilkist I 16 v Mongoliyi u travni 1939 roku sklala 76 mashin v osnovnomu ce buv tip 5 U hodi bojovih dij nadhodili perevazhno tipi 10 ta 17 u serpni zagalna kilkist sklala 200 mashin Usogo v konflikti vzyalo uchast 311 vinishuvachiv I 16 Vtorgnennya v Polshu Pid chas rozdilu Polshi mizh Nimechchinoyu ta SRSR I 16 bulo zadiyano ale u bojovih diyah litak uchasti majzhe ne brav peremog nad polskimi pilotami ne bulo Zimova vijna ta Vijna prodovzhennya Do 30 listopada 1939 naperedodni vtorgnennya RSChA do Finlyandiyi u VPS Leningradskogo VO znahodilos 410 I 16 v tomu chisli 39 nespravnih bez urahuvannya litakiv baltflotu 1 grudnya 1939 stavsya pershij povitryanij bij mizh VPS RSChA j aviaciyeyu Finlyandiyi Fini vtratili odin Bristol Buldog Najrezultativnishij finskij as Ejno Ilmari Yuutilajnen do slova yakij zbiv odinadcyat I 16 protyagom Zimovoyi vijni ta Vijni prodovzhennya porivnyuyuchi jogo z gollandskim vinishuvachem Fokker D XXI svoyim pershim bojovim litakom zaznachav sho Fokker D XXI buv nash najkrashij vinishuvach u 1939 roci ale radyanskij Polikarpov I 16 buv shvidshij z krashoyu manevrenistyu a takozh mav zahisnu bronyu dlya pilota Nimecko radyanska vijna Stanom na 22 chervnya 1941 VPS zahidnih prikordonnih okrugiv nalichuvali 4226 vinishuvachiv I 16 vsih tipiv vzdovzh liniyi kordonu narahovuvalosya 1635 Po zahidnih vijskovih okrugah flotah ta vijskovih uchilishah rozpodil I 16 ne vrahovano UTI 4 viglyadav nastupnim chinom Pruzhanskij aerodrom cherven 1941Nazva okrugu flotu tosho Kilkist vinishuvachiv I 16Leningradskij 396Pribaltijskij 142Zahidnij osoblivij 361Kiyivskij osoblivij 455Odeskij 143Baltijskij flot 180Chornomorskij flot 148Pivnichnij flot 16Tihookeanskij flot 155Richkovi flotiliyi 29Lotni uchilisha 114Inshe 2 Dzherelo Sajt Voennaya literatura Maslov M Istrebitel I 16 M Armada 1997 Glava I 16 v Velikoj Otechestvennoj vojne ros 23 sichnya 2012 u Wayback Machine I 16 viyavivsya pershim zbitim litakom nimecko radyanskoyi vijni 22 chervnya 1941 v rajoni Lvova priblizno o 3 40 ranku jogo zbiv na Messerschmitt Bf 109E ober lejtenant Lyuftvaffe Robert Olijnik iz vinishuvalnoyi eskadri JG 3 U seredini 1945 888 j VAP Dalekoshidnogo frontu ostannij v SRSR polk na I 16 projshov perenavchannya na vinishuvach Bell P 63 Kingcobra I 16 na ozbroyenni v inshih krayinahTrofejnij UTI 4 Muzej finskih VPS Yedinij ekzemplyar litaka sho zberigsya Ispaniya Desyat mashin sho perebuvali na ozbroyeni u respublikanciv naprikinci gromadyanskoyi vijni distalisya pribichnikam generala Franko U skladi Grupo 28 sho bazuvalasya na aerodromi San Huan na Malorci Balearski ostrovi znahodilosya 22 litaki I 16 riznih tipiv Voseni 1940 vsi I 16 buli perevedeni do Sevilyi de litali v skladi Grupo 26 U 1941 dovedeno do lotnogo stanu she 30 mashin Mali poznachennya vid 1W 1 do 1W 52 U 1945 litaki tipu I 16 otrimali poznachennya S 8 Grupo 26 priblizno v cej zhe chas bula perejmenovana v Grupo 22 Perevazhno vikoristovuvalisya yak navchalni ta perebuvali na ozbroyenni Ispanskih VPS do 1953 Ostannij polit bojovogo I 16 VPS Ispaniyi zdijsniv lotchik Migel Entre 15 serpnya 1953 Finlyandiya Odin I 16 tip 18 distavsya finam v 1940 Mashina pislya zahoplennya bula vidremontovana i dovedena do lotnogo stanu Vikoristovuvati cej litak finskim pilotam ne dovelosya na pochatku 1941 jogo peredali Lyuftvaffe U period Vijni prodovzhennya fini zahopili she p yat I 16 a 8 veresnya 1941 v rajoni richki Svir UTI 4 Do lotnogo stanu buv dovedenij odin I 16 tip 5 ta UTI 4 I 16 ekspluatuvavsya do 1943 UTI 4 zberigsya do nashih dniv eksponuyetsya v aviacijnomu muzeyi v Gelsinki i ye yedinim v sviti zberezhenim UTI 4 Dzherela Ugolok neba 30 veresnya 2007 u Wayback Machine Aviaciya Drugoyi svitovoyi 4 grudnya 2011 u Wayback Machine Vikishovishe maye multimedijni dani za temoyu I 16LiteraturaSajt Voennaya literatura Maslov M Istrebitel I 16 M Armada 1997 ros 23 sichnya 2012 u Wayback Machine Solonin M S Na mirno spyashih aerodromah M Yauza Eksmo 2007 ISBN 978 5 699 15695 5PosilannyaVinoski Abreviatura pereklad z rosijskoyi Navchalno trenuvalnij vinishuvach dvomisnij bez ozbroyennya Zalizi obtikachi sho zabezpechuyut plavne bez zavihoren zastijnih zon ta zriviv obtikannya misc z yednannya riznih agregativ litaka napriklad stiku krila z fyuzelyazhem dviguna z krilom i t p BS Berezina sinhronnij 12 7 mm kulemet aviacijnij zbroyara Berezina M Ye Vipuskavsya na Tulskomu zbrojovomu i Izhevskomu mashinobudivnomu zavodah z 1940 Dva pilota kursant ta instruktor Bez vikoristannya galm ta zakrilkiv Takozh dlya tipiv 17 18 ta 27 Eskiz poperedni nacherki u viglyadi kreslennya abo malyunka Kilce Taunenda ta kapot NACA kilcevi obtikachi radialnogo aviacijnogo motora priznacheni dlya znizhennya lobovogo oporu povitrya Pokrashuyut oholodzhennya motora sho yak naslidok zbilshuye shvidkist na visoti Kilce Taunenda ta kapot NACA keruyut potokami povitrya mizh obtikachem ta cilindrami z zovnishnoyi ta vnutrishnoyi storoni obtikacha Golovna vidminnist kapota NACA vid kilcya Taunenda v tomu sho vin Kapot NACA pryamuye povitrya na oholodzhennya ne tilki cilindriv a takozh i dviguna Do seredini 30 h rokiv obidva vinahodu buli konkurentami ale zgodom peremig kapot NACA Kilce Taunenda vikoristovuvalosya zokrema na centralnomu motori transportnogo litaka Junkers Ju 52 Radyanskij aviamotor M 22 licenzijna kopiya amerikanskogo radialnogo dviguna Rajt Ciklon F 2 angl Wright F 2 Cyclone rozroblenogo kompaniyeyu Curtiss Wright Motori Rajt Ciklon shiroko vikoristovuvalisya u svitovomu aviabuduvanni z 1930 h po 1950 ti roki Centralnij aerodrom imeni M V Frunze Zavod 39 virobiv do kincya 1934 roku 50 litakiv z serijnimi nomerami z 123901 po 123950 1239 oznachaye CKB 12 vipusku zavodu 39 dali vlasne poryadkovij nomer 21 zhodnogo Razom z tipom 18 Razom z tipom 27 Bell P 63 Kingcobra amerikanskij vinishuvach bombarduvalnik Buv rozvitkom litaka Bell P 39 Airacobra vid yakogo uspadkuvav v pershu chergu originalnij fyuzelyazh Buv zapushenij u seriyu u veresni 1942 Za chas virobnictva sho zakinchivsya v 1945 bulo pobudovano bilshe nizh 3300 litakiv Kingcobra kilkoh modifikacij Primitki Arhiv originalu za 22 grudnya 2015 Procitovano 18 grudnya 2015 Arhiv originalu za 14 sichnya 2012 Procitovano 15 grudnya 2011 Solonin M Na mirno spyashih aerodromah Sajt Voennaya literatura Isaev A V Ot Dubno do Rostova Glava 2 Bitva stalnyh lavin ros Arhiv originalu za 19 serpnya 2011 Procitovano 15 grudnya 2011