Хабáровський край — адміністративно-територіальна одиниця у межах Російської Федерації, в південній частині Далекого Сходу Росії.
Хабаровський край | |||
---|---|---|---|
рос. Хабаровский край | |||
| |||
| |||
Країна | | ||
Фед. округ | Далекосхідний | ||
Адмін. центр | Хабаровськ | ||
Глава | Дегтярьов Михайло Володимирович | ||
Дата утворення | 20 жовтня 1938 | ||
Оф. вебсайт | khabkrai.ru(рос.) | ||
Географія | |||
Координати | 54°48′ пн. ш. 136°50′ сх. д. / 54.800° пн. ш. 136.833° сх. д. | ||
Площа | 788 600 км² () | ||
• внутр. вод | 1,1 % | ||
Часовий пояс | MSK+7 | ||
Населення | |||
Чисельність | 1 343 289 (35-й) (2011) | ||
Густота | 1,7 чол/км² | ||
Оф. мови | російська | ||
Економіка | |||
Економ. район | Далекосхідний | ||
Коди | |||
ISO 3166-2 | RU-KHA | ||
ЗКАТО | 08 | ||
Суб'єкта РФ | 27 | ||
Телефонний | (+7) | ||
Карти | |||
| |||
|
Губернатором Хабаровського краю з 21 вересня 2021 року є Дегтярьов Михайло Володимирович.
- Хабаровський край утворено 20 жовтня 1938 року указом Президії Верховної Ради СРСР «Про поділ Далекосхідного краю на Хабаровський і Приморський краї».
- Край займає територію площею 788 600 км² — 3 місце серед суб'єктів рососійської едерації
- Населення краю — близько 1 405 000 осіб (2007).
- Адміністративний центр — місто Хабаровськ (577 409 мешканців (2007))
Історія
Першопрохідці
Освоєння росіянами Далекого Сходу починається в 17 столітті. Перші землепрохідці з'явилися в північних територіях краю. 1639 року загін козаків на чолі з вийшов до берегів Охотського (тоді Ламського) моря. В усті річки Вулики був поставлений перший острог. 1647 року засновано . Це були перші російські поселення в Хабаровському краї.
Пізніше і Єрофій Павлович Хабаров поклали початок приєднанню до Росії Приамур'я. До появи росіян тут проживали племена даурів, евенків, натків, гіляків та інші, усього близько 30 тисяч мешканців. Вони не входили до жодної держави, ясаку й данини нікому не платили. Перші експедиції на Амур стали підкоряти місцеве населення російському самодержцю.
Приамур'я швидко освоювалося російськими переселенцями. Були засновані нові остроги: Албазінський (1651), Ачанський (1652), Кумарський (1654), Косогорський (1655) та інші, а також сільськогосподарські села: Солдатово, Ігнашкино, Покровське, Монастирщина, Андрюшкіно й інші. До початку 1680-х років XVII століття у басейні Амуру проживало до 800 чоловічих душ. Було розорано більше тисячі десятин ріллі. Збиралися гарні врожаї.
Весь Амур до Татарської протоки й територія на схід від Аргуні до Великого Хінгану увійшли до складу Росії. Були утворені , , що стали центрами російської діяльності на Амурі. Однак процес освоєння краю був перерваний у зв'язку з агресією Цінської Імперії. З початку 80-х років XVII століття маньчжури вступили у відкритий конфлікт із російською державою. Воєнні дії велися в Забайкаллі й на Амурі. Росія не збиралася поступатися далекосхідними рубежами. Поряд з героїчним захистом Албазіну (1685—1686) почалися спроби врегулювати питання шляхом переговорів. У Пекін відправилося російське посольство. Але, не маючи можливості перекинути в Приамур'я великі військові сили, Росія була змушена підписати нав'язаний їй Нерчинський договір (1689). Згідно з територіальними статтями російські піддані залишали лівобережжя Амуру. Точної границі між двома державами встановлено не було. Величезний край, що успішно освоювався майже 40 років, перетворювався в пустельну, смугу, що не належала нікому. Росії вдалося лише відстояти право на Забайкалля й узбережжя Охотського моря. В XVIII столітті Охотськ стає головним тихоокеанським портом країни. Освоєння північних берегів Тихого океану, дослідження Курильських островів і Сахаліну готували основи для повернення Приамур'я.
XIX століття
Енергійні кроки з повернення Росії Приамур'я почав Микола Миколайович Муравйов, призначений в 1847 році генерал-губернатором Східного Сибіру. Йому належать слова: «Хто буде володіти устям Амуру, той буде володіти й Сибіром». При широкій підтримці Муравьова було вирішено заплутане питання про судноплавність устя й лиману Амура й про острівне положення Сахаліну. Видатну роль у розгадці цього географічного завдання зіграв Геннадій Іванович Невельськой. В 1850 році він підняв російський прапор в усті Амуру й заснував (нині місто Ніколаєвськ-на-Амурі), що став з 1855 року головною морською базою країни на Тихому океані. В 1854—1856 роках були проведені сплави військ і козаків Амуром. Це дозволило поставити нові пости, станиці, селища: Маріїнське, Успенське, Богородське, Іркутське й інші. Число росіян у краї помітно збільшувалося.
В 1853 році був підписаний Айгунський, а в 1860-му Пекінський договір, остаточно вирішивши прикордонне питання. В 1858 році були закладені Хабаровськ, Софійськ, Інокентьєвка, Корсаково, Казакевічево й інші опорні пункти. З 1858 по 1860 рік на Амур було переселено більше трьох тисяч осіб. Ними були поставлені села Воронезьке, В'ятське, Троїцьке, , Тамбовське й інші. Серед перших переселенців було багато розкольників-старовірів. До початку 1830-х років XIX століття приблизно половина населення Приамур'я складалася зі старообрядників.
В 1856 році була утворена Приморська область. В 1858 році вона містила в собі 6 округів: Охотський, Ніколаєвський, Софійський, Петропавловський, Гіжигінський, Удський. В 1860 році в складі області був утворений . В 1884 році було утворено Приамурське генерал-губернаторство в складі Забайкальської, Амурської й Приморської областей із центром у місті Хабаровську. Цей розподіл зберігся до кінця XIX століття.
До кінця XIX століття заселення Приамур'я йшло повільними темпами. Ситуація стала мінятися на початку XX століття. В 1900 році відкривається рух Забайкальською залізницею, а в 1902 році по КСЗ, що прискорило приплив у край переселенців. Війна з Японією 1904—1905 років порушила переселенські плани. Із січня 1904 року по березень 1906 року не тільки Приамур'я, але й увесь Східний Сибір були закриті для переселення. Але в 1906—1907 роках починається потужний приплив новоселів. З 1900 по 1913 у прибуло близько 300 тисяч селян з інших частин країни. Особливістю заселення краю було те, що значна частина переселенців осідала в містах. За даними Всеросійського перепису населення 1897 року в Європейській частині країни містяни становили 12,8 %, в Амурській області — 27,3 %, у Приморській — 22,7 %. До 1915 року на карті Приморської області було більше шести тисяч населених пунктів. У них проживало 316 300 осіб, з них 43 500 осіб — у Хабаровському повіті. На території, що відноситься до сучасного Хабаровського краю, знаходилося три міста: Хабаровськ, Ніколаєвськ-на-Амурі й Охотськ.
Революція
Події 1917 року викликали неоднозначну оцінку різних верств далекосхідників. Рішучі дії Рад викликали схвалення одних і неприйняття інших. Розкол суспільства на «червоних» і «білих» не оминув край. Громадянська війна, обтяжена втручанням інтервентів, привела до величезних людських жертв і найтяжчої економічної катастрофи.
Для запобігання військового зіткнення Радянської Росії з Японією й рішення завдання мирної ліквідації інтервенції на території Забайкалля, Амурської й Приморської областей 6 квітня 1920 року була створена Далекосхідна республіка (ДСР). Не зумівши дипломатичним шляхом підкорити ДСР своєму впливу, Японія в 1921 році ужила заходів з активізації бойових дій білих військ. Дії Народної Революційної Армії ДСР, підтримані червоними партизанськими загонами, привели до перемоги у Волочаєвській операції й звільненню Хабаровська, узяттю Спаська, вступу у Владивосток. 15 листопада 1922 року ДСР була перетворена в Далекосхідну область РРФСР. У грудні 1923 року в Хабаровськ із Чити був перенесений її адміністративний центр. Відновлення довоєнного рівня народного господарства завершилося до 1926 року.
Радянський період
Нове загострення міжнародної обстановки на далекосхідних кордонах країни вимагало зміцнення обороноздатності краю. У результаті чого розгорнулися процеси реорганізації промисловості, транспорту, сільського господарства. Відкрилися нові навчальні заклади. Будувалися нові міста — Комсомольськ-на-Амурі, Біробіджан. Відкривалися заводи й фабрики, розвивалася транспортна мережа. З 1933 року в Хабаровську почали приймати радіопередачі з Москви, а в 1936 році завершена була прокладка телефонної лінії Москва — Далекий Схід. Тривало переселення в край із центральних районів країни. До 1939 року населення Далекосхідного краю збільшилося до 2,5 млн осіб.
20 жовтня 1938 року Далекосхідний край був розділений на Хабаровський і Приморський.
В 1947—1948 роках зі складу Хабаровського краю були виділені Сахалінська й Амурська області.
1953 року була утворена й вийшла зі складу краю Магаданська область.
У 1956 році самостійною стала Камчатська область (з Коряцьким національним округом), була ліквідована Нижньоамурська область, а її райони підпорядковані безпосередньо Хабаровському краю.
Після прийняття нової Конституції Російської Федерації 1993 року Єврейська автономна область вийшла зі складу Хабаровського краю і стала рівноправним суб'єктом Російської Федерації.
Географія
Географічне положення
Хабаровський край розташований у східній частині Російської Федерації, у Далекосхідному федеральному окрузі. На півночі межує з Магаданською областю й Республікою Саха (Якутія), на заході з Єврейською автономною областю, а також Китаєм, на півдні із Приморським краєм, з південного-сходу й сходу обмивається Охотським морем, з південного сходу — Японським морем. Від острова Сахалін відділяється протоками Татарською і Невельського. Крім основної, континентальної частини, до складу краю входять кілька островів, серед них найбільші — Шантарські. Загальна довжина берегової лінії — близько 2 500 км, включаючи острови — 3 390 км.
Територія краю пролягла з півдня на північ на 1 800 км, із заходу на схід — на 125—750 км. Загальна площа території краю становить 788 600 км², це 4,5 % усієї території країни.
Клімат
Кліматичні умови міняються з півночі на південь, залежать також від близькості до моря й від форми й характеру рельєфу.
Зима в краї — тривала, малосніжна, сувора. Середня температура січня від −22 °C на півдні й до −40 °C на півночі, на узбережжі від −18 °C до −24 °C. Абсолютний мінімум температури навіть на півдні краю досягає −50 °C. Літо жарке й вологе. Середня температура липня на півдні +20 °C, на півночі близько +15 °C.
Річна сума опадів коливається від 400—600 мм на півночі й до 600—800 мм на рівнинах і східних схилах хребтів. На півдні краю до 90 % опадів випадає із квітня до жовтня, особливо багато їх у липні й серпні.
Часовий пояс
Весь Хабаровський край перебуває в часовому поясі, позначуваному за міжнародним стандартом як Vladivostok Time Zone (VLAT/VLAST). Зсув відносно UTC становить +10:00 (VLAT, зимовий час) / +11:00 (VLAST, літній час), тому що в цьому часовому поясі діє перехід на літній час. Щодо Московського часу пояс має постійний зсув +7 годин і позначається в Росії відповідно як MSK+7. Владивостоцький час відрізняється від поясного часу на одну годину, оскільки на території Росії діє декретний час.
Населення
Чисельність населення | |
---|---|
Рік | Населення |
1926 | 147 000 |
1939 | 549 000 |
1950 | 608 000 |
1959 | 979 000 |
1970 | 1 174 000 |
1979 | 1 376 000 |
1989 | 1 609 000 |
1992 | 1 634 000 |
1996 | 1 571 000 |
2000 | 1 517 400 |
2002 | 1 436 570 |
2005 | 1 420 200 |
2007 | 1 405 452 |
Населення краю за переписом 2002 року склало 1 436 570 осіб, з них 694 210 чоловіків і 742 360 жінок (48,3 % і 51,7 % відповідно). У порівнянні з більшістю регіонів Росії, Хабаровський край більше урбанізований, на 2002 рік частка міського населення становила 80,4 %, сільського — 19,6 %. Хабаровськ — найбільше місто краю, з населенням 583 072 особи (2002). Другим за величиною є Комсомольськ-на-Амурі, населення 281 035 осіб. З інших 5 міст краю 4 є малими й 1 — середнім.
Середня густота населення в краї близько 1,8 ос./км², у північних і центральних районах регіону вона не перевищує 0,1-0,2 ос./км², що відповідає показникам крайньої півночі Росії. Тільки більше південні, розвинені райони заселені густіше — від 1 до 6 ос./км².
Національний склад (2002):
- Росіяни — 89,82 %
- Українці — 3,38 %
- Нанайці — 0,77 %
- Татари — 0,76 %
- Корейці — 0,66 %
- Білоруси — 0,62 %
- Евенки — 0,32 %
- Азербайджанці — 0,31 %
- Китайці — 0,27 %
- Особи, що не вказали національність — 0,25 %
А також 2 718 — ульчі, 2 452 — нівхи, 1 454 — якути; 1 272 — евени, 613 — удегейці, 505 — негідальці, 426 — орочі й ще кілька народностей, що представляють корінні народи Півночі й Далекого Сходу.
Чисельність населення краю через негативний природний приріст постійно зменшується.
Персоналії
- Мариковський Павло Іустинович — відомий вчений, доктор біологічних наук, професор
Органи влади
Губернатор краю й утворені їм органи керування становлять систему виконавчої влади Хабаровського краю. Він також представляє край у відносинах з федеральними органами Росії й з органами державної влади інших суб'єктів РФ.
Виконавчим органом державної влади Хабаровського краю є , який очолює Губернатор краю.
Постійно діючим представницьким і законодавчим органом влади є . Кількісний склад Законодавчих Зборів нараховує 26 депутатів, вибраних на чотири роки. Роботою Законодавчої Думи керує його Голова, що обирається депутатами таємним голосуванням.
Судову владу в Хабаровському краї здійснюють суди, що входять у єдину судову систему Російської Федерації.
Транспорт
Відстань від Хабаровськa до Москви залізницею — 8 533 км, повітрям — 6 075 км.
Автомобільний
Автомобільний код регіону — 27 RUS
Головні дороги:
- Федеральна магістраль — (Хабаровськ — Уссурійськ — Владивосток)
- Федеральна магістраль — «Амур» (Чита — Невір — Свободний — Архара — Біробіджан — Хабаровськ)
Також діють траси до Комсомольська-на-Амурі, Чегдомина, Ваніно й інших.
Залізничний
Станція «Хабаровськ-2» — найбільший залізничний вузол на ДСЗ. Напрямки: південний (на Владивосток і Порт Восточний), західний (на Москву), північний (на Комсомольськ-на-Амурі)
Авіаційний
Найбільший аеропорт у регіоні — Хабаровський, з якого здійснюються регулярні рейси до Москви, Владивостока, Южно-Сахалінська, Санкт-Петербурга, Новосибірська, Охотська та інших населених пунктів країни й краю.
Є також діючі аеропорти в Комсомольську-на-Амурі, Ніколаєвську-на-Амурі, Охотську.
Водний
Річковий порт у Хабаровську — найбільший на Амурі.
Інші великі річкові порти — Комсомольськ, Ніколаєвськ. Морські порти — Охотськ, Аян, Ніколаєвськ-на-Амурі, Ваніно, Советська Гавань. Ваніно є найбільшим морським портом краю.
Адміністративно-територіальний поділ
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkk1THlWRU1DVkJOU1ZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDTVNWRU1DVkNNQ1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNNaVZFTVNVNE1TVkVNU1U0UXlWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDT1NWRU1DVkJNaVZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDUmlWRU1DVkNPQ1ZFTUNVNVF5VkVNQ1ZCTXk1d2JtY3ZNakl3Y0hndEpVUXdKVUUxSlVRd0pVSXdKVVF3SlVJeEpVUXdKVUl3SlVReEpUZ3dKVVF3SlVKRkpVUXdKVUl5SlVReEpUZ3hKVVF4SlRoREpVUXdKVUpCSlVRd0pVSTRKVVF3SlVJNUpVUXdKVUV5SlVRd0pVSTRKVVF3SlVKR0pVUXdKVUk0SlVRd0pUbERKVVF3SlVFekxuQnVadz09LnBuZw==.png)
Станом на 2021 рік Хабаровський край має 2 міських округи та 17 муніципальних районів:
№ п/п | Район, міський округ | Площа, км² | Населення, осіб (2002) | Населення, осіб (2010) | Населення, осіб (2021) | Адміністративний центр | Поселення | Населені пункти |
---|---|---|---|---|---|---|---|---|
1 | Амурський район | 16268,76 | 75032 | 65639 | 57527 | Амурськ | 10 | 33 |
2 | Аяно-Майський район | 167228,59 | 3271 | 2292 | 1877 | Аян | 4 | 11 |
3 | Бікінський район | 2482,76 | 28271 | 24418 | 22045 | Бікін | 9 | 12 |
4 | Ванінський район | 25747,47 | 42235 | 37310 | 32253 | Ваніно | 10 | 20 |
5 | Верхньобуреїнський район | 63560,84 | 33250 | 27457 | 23508 | Чегдомин | 13 | 30 |
6 | Вяземський район | 4318,14 | 25879 | 22974 | 20657 | Вяземський | 19 | 24 |
7 | Комсомольський район | 25167,03 | 31563 | 29072 | 27408 | Комсомольськ-на-Амурі | 21 | 35 |
8 | імені Лазо район | 31786,47 | 52568 | 46185 | 39058 | Переяславка | 20 | 52 |
9 | імені Полини Осіпенко район | 34560,00 | 6568 | 5198 | 4207 | імені Поліни Осипенко | 5 | 16 |
10 | Нанайський район | 27644,34 | 19377 | 17491 | 15652 | Троїцьке | 14 | 20 |
11 | Ніколаєвський район | 17188,30 | 42342 | 32694 | 25093 | Ніколаєвськ-на-Амурі | 14 | 28 |
12 | Охотський район | 158989,77 | 12017 | 8197 | 6086 | Охотськ | 8 | 13 |
13 | Совєтсько-Гаванський район | 15533,96 | 47082 | 43506 | 37459 | Совєтська Гавань | 5 | 9 |
14 | Солнечний район | 31085,03 | 36006 | 33701 | 29044 | Солнечний | 11 | 18 |
15 | Тугуро-Чуміканський район | 96069,09 | 2860 | 2255 | 1965 | Чумікан | 5 | 9 |
16 | Ульчський район | 39128,29 | 23930 | 18729 | 14626 | Богородське | 18 | 32 |
17 | Хабаровський район | 30013,77 | 90179 | 85404 | 91285 | Хабаровськ | 27 | 70 |
1 | Комсомольський міський округ | 325,10 | 281035 | 263906 | 241072 | Комсомольськ-на-Амурі | - | 1 |
2 | Хабаровський міський округ | 383,00 | 583072 | 577441 | 610305 | Хабаровськ | - | 1 |
Найбільші населені пункти
Населені пункти з населення понад 10 тисяч осіб:
№ | Населений пункт | Населення, осіб (2002) | Населення, осіб (2010) | Населення, осіб (2021) |
---|---|---|---|---|
1 | Хабаровськ | 583072 | 577441 | 610305 |
2 | Комсомольськ-на-Амурі | 281035 | 263906 | 241072 |
3 | Амурськ | 47759 | 42970 | 38694 |
4 | Совєтська Гавань | 30480 | 27712 | 23245 |
5 | Ніколаєвськ-на-Амурі | 28492 | 22752 | 17668 |
6 | Бікін | 19641 | 17154 | 16026 |
7 | Ваніно | 19180 | 17001 | 14986 |
8 | Вяземський | 15760 | 14555 | 12969 |
9 | Солнечний | 14415 | 13048 | 11712 |
10 | Чегдомин | 15303 | 13048 | 11450 |
11 | Ельбан | 12909 | 11934 | 10724 |
Див. також
Джерела
- . Архів оригіналу за 26 квітня 2012. Процитовано 3 жовтня 2011.
Література
- (рос.) Григорова Л. С., Мельниченко Е. П. Исторические памятники и памятные места Хабаровска. — Хабаровск : Хабаровское книжное изд-во, 1958. — 44 с.
- (рос.) Дыминская А. В., Шокурова Л. Б., Янкевич М. К., Ласкин А. Р. Объекты культурного наследия (памятники истории и культуры) Хабаровского края. — Хабаровск : Российский Медиа Альянс, 2006. — 208 с.
- (рос.) Крадин Н. П. Памятники архитектуры Хабаровска. Аннотированный и иллюстрированный каталог. — Хабаровск : Этнос-ДВ, 1996. — 252 с.
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Хабаровський край |
- (рос.)
- Хабаровський край у довіднику — каталозі «Уся Росія»[недоступне посилання з липня 2019](рос.)
- Сайт про Хабаровськ і Хабаровський край [ 3 травня 2008 у Wayback Machine.] (рос.)
- Хабаровський край. Офіційний інформаційний портал [ 1 січня 2021 у Wayback Machine.] (рос.)
![]() | ![]() | ![]() |
![]() | ![]() | Охотське море |
![]() ![]() | ![]() |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Habarovskij kraj administrativno teritorialna odinicya u mezhah Rosijskoyi Federaciyi v pivdennij chastini Dalekogo Shodu Rosiyi Habarovskij krajros Habarovskij kraj Prapor Habarovskogo krayu Gerb Habarovskogo krayuKrayina RosiyaFed okrug DalekoshidnijAdmin centr HabarovskGlava Degtyarov Mihajlo VolodimirovichData utvorennya 20 zhovtnya 1938Of vebsajt khabkrai ru ros GeografiyaKoordinati 54 48 pn sh 136 50 sh d 54 800 pn sh 136 833 sh d 54 800 136 833Plosha 788 600 km vnutr vod 1 1 Chasovij poyas MSK 7NaselennyaChiselnist 1 343 289 35 j 2011 Gustota 1 7 chol km Of movi rosijskaEkonomikaEkonom rajon DalekoshidnijKodiISO 3166 2 RU KHAZKATO 08Sub yekta RF 27Telefonnij 7 Karti Habarovskij kraj u Vikishovishi Gubernatorom Habarovskogo krayu z 21 veresnya 2021 roku ye Degtyarov Mihajlo Volodimirovich Habarovskij kraj utvoreno 20 zhovtnya 1938 roku ukazom Prezidiyi Verhovnoyi Radi SRSR Pro podil Dalekoshidnogo krayu na Habarovskij i Primorskij krayi Kraj zajmaye teritoriyu plosheyu 788 600 km 3 misce sered sub yektiv rososijskoyi ederaciyi Naselennya krayu blizko 1 405 000 osib 2007 Administrativnij centr misto Habarovsk 577 409 meshkanciv 2007 IstoriyaPershoprohidci Osvoyennya rosiyanami Dalekogo Shodu pochinayetsya v 17 stolitti Pershi zemleprohidci z yavilisya v pivnichnih teritoriyah krayu 1639 roku zagin kozakiv na choli z vijshov do beregiv Ohotskogo todi Lamskogo morya V usti richki Vuliki buv postavlenij pershij ostrog 1647 roku zasnovano Ce buli pershi rosijski poselennya v Habarovskomu krayi Piznishe i Yerofij Pavlovich Habarov poklali pochatok priyednannyu do Rosiyi Priamur ya Do poyavi rosiyan tut prozhivali plemena dauriv evenkiv natkiv gilyakiv ta inshi usogo blizko 30 tisyach meshkanciv Voni ne vhodili do zhodnoyi derzhavi yasaku j danini nikomu ne platili Pershi ekspediciyi na Amur stali pidkoryati misceve naselennya rosijskomu samoderzhcyu Priamur ya shvidko osvoyuvalosya rosijskimi pereselencyami Buli zasnovani novi ostrogi Albazinskij 1651 Achanskij 1652 Kumarskij 1654 Kosogorskij 1655 ta inshi a takozh silskogospodarski sela Soldatovo Ignashkino Pokrovske Monastirshina Andryushkino j inshi Do pochatku 1680 h rokiv XVII stolittya u basejni Amuru prozhivalo do 800 cholovichih dush Bulo rozorano bilshe tisyachi desyatin rilli Zbiralisya garni vrozhayi Ves Amur do Tatarskoyi protoki j teritoriya na shid vid Arguni do Velikogo Hinganu uvijshli do skladu Rosiyi Buli utvoreni sho stali centrami rosijskoyi diyalnosti na Amuri Odnak proces osvoyennya krayu buv perervanij u zv yazku z agresiyeyu Cinskoyi Imperiyi Z pochatku 80 h rokiv XVII stolittya manchzhuri vstupili u vidkritij konflikt iz rosijskoyu derzhavoyu Voyenni diyi velisya v Zabajkalli j na Amuri Rosiya ne zbiralasya postupatisya dalekoshidnimi rubezhami Poryad z geroyichnim zahistom Albazinu 1685 1686 pochalisya sprobi vregulyuvati pitannya shlyahom peregovoriv U Pekin vidpravilosya rosijske posolstvo Ale ne mayuchi mozhlivosti perekinuti v Priamur ya veliki vijskovi sili Rosiya bula zmushena pidpisati nav yazanij yij Nerchinskij dogovir 1689 Zgidno z teritorialnimi stattyami rosijski piddani zalishali livoberezhzhya Amuru Tochnoyi granici mizh dvoma derzhavami vstanovleno ne bulo Velicheznij kraj sho uspishno osvoyuvavsya majzhe 40 rokiv peretvoryuvavsya v pustelnu smugu sho ne nalezhala nikomu Rosiyi vdalosya lishe vidstoyati pravo na Zabajkallya j uzberezhzhya Ohotskogo morya V XVIII stolitti Ohotsk staye golovnim tihookeanskim portom krayini Osvoyennya pivnichnih beregiv Tihogo okeanu doslidzhennya Kurilskih ostroviv i Sahalinu gotuvali osnovi dlya povernennya Priamur ya XIX stolittya Energijni kroki z povernennya Rosiyi Priamur ya pochav Mikola Mikolajovich Muravjov priznachenij v 1847 roci general gubernatorom Shidnogo Sibiru Jomu nalezhat slova Hto bude voloditi ustyam Amuru toj bude voloditi j Sibirom Pri shirokij pidtrimci Muravova bulo virisheno zaplutane pitannya pro sudnoplavnist ustya j limanu Amura j pro ostrivne polozhennya Sahalinu Vidatnu rol u rozgadci cogo geografichnogo zavdannya zigrav Gennadij Ivanovich Nevelskoj V 1850 roci vin pidnyav rosijskij prapor v usti Amuru j zasnuvav nini misto Nikolayevsk na Amuri sho stav z 1855 roku golovnoyu morskoyu bazoyu krayini na Tihomu okeani V 1854 1856 rokah buli provedeni splavi vijsk i kozakiv Amurom Ce dozvolilo postaviti novi posti stanici selisha Mariyinske Uspenske Bogorodske Irkutske j inshi Chislo rosiyan u krayi pomitno zbilshuvalosya V 1853 roci buv pidpisanij Ajgunskij a v 1860 mu Pekinskij dogovir ostatochno virishivshi prikordonne pitannya V 1858 roci buli zakladeni Habarovsk Sofijsk Inokentyevka Korsakovo Kazakevichevo j inshi oporni punkti Z 1858 po 1860 rik na Amur bulo pereseleno bilshe troh tisyach osib Nimi buli postavleni sela Voronezke V yatske Troyicke Tambovske j inshi Sered pershih pereselenciv bulo bagato rozkolnikiv staroviriv Do pochatku 1830 h rokiv XIX stolittya priblizno polovina naselennya Priamur ya skladalasya zi staroobryadnikiv V 1856 roci bula utvorena Primorska oblast V 1858 roci vona mistila v sobi 6 okrugiv Ohotskij Nikolayevskij Sofijskij Petropavlovskij Gizhiginskij Udskij V 1860 roci v skladi oblasti buv utvorenij V 1884 roci bulo utvoreno Priamurske general gubernatorstvo v skladi Zabajkalskoyi Amurskoyi j Primorskoyi oblastej iz centrom u misti Habarovsku Cej rozpodil zberigsya do kincya XIX stolittya Do kincya XIX stolittya zaselennya Priamur ya jshlo povilnimi tempami Situaciya stala minyatisya na pochatku XX stolittya V 1900 roci vidkrivayetsya ruh Zabajkalskoyu zalizniceyu a v 1902 roci po KSZ sho priskorilo pripliv u kraj pereselenciv Vijna z Yaponiyeyu 1904 1905 rokiv porushila pereselenski plani Iz sichnya 1904 roku po berezen 1906 roku ne tilki Priamur ya ale j uves Shidnij Sibir buli zakriti dlya pereselennya Ale v 1906 1907 rokah pochinayetsya potuzhnij pripliv novoseliv Z 1900 po 1913 u pribulo blizko 300 tisyach selyan z inshih chastin krayini Osoblivistyu zaselennya krayu bulo te sho znachna chastina pereselenciv osidala v mistah Za danimi Vserosijskogo perepisu naselennya 1897 roku v Yevropejskij chastini krayini mistyani stanovili 12 8 v Amurskij oblasti 27 3 u Primorskij 22 7 Do 1915 roku na karti Primorskoyi oblasti bulo bilshe shesti tisyach naselenih punktiv U nih prozhivalo 316 300 osib z nih 43 500 osib u Habarovskomu poviti Na teritoriyi sho vidnositsya do suchasnogo Habarovskogo krayu znahodilosya tri mista Habarovsk Nikolayevsk na Amuri j Ohotsk Revolyuciya Podiyi 1917 roku viklikali neodnoznachnu ocinku riznih verstv dalekoshidnikiv Rishuchi diyi Rad viklikali shvalennya odnih i neprijnyattya inshih Rozkol suspilstva na chervonih i bilih ne ominuv kraj Gromadyanska vijna obtyazhena vtruchannyam interventiv privela do velicheznih lyudskih zhertv i najtyazhchoyi ekonomichnoyi katastrofi Dlya zapobigannya vijskovogo zitknennya Radyanskoyi Rosiyi z Yaponiyeyu j rishennya zavdannya mirnoyi likvidaciyi intervenciyi na teritoriyi Zabajkallya Amurskoyi j Primorskoyi oblastej 6 kvitnya 1920 roku bula stvorena Dalekoshidna respublika DSR Ne zumivshi diplomatichnim shlyahom pidkoriti DSR svoyemu vplivu Yaponiya v 1921 roci uzhila zahodiv z aktivizaciyi bojovih dij bilih vijsk Diyi Narodnoyi Revolyucijnoyi Armiyi DSR pidtrimani chervonimi partizanskimi zagonami priveli do peremogi u Volochayevskij operaciyi j zvilnennyu Habarovska uzyattyu Spaska vstupu u Vladivostok 15 listopada 1922 roku DSR bula peretvorena v Dalekoshidnu oblast RRFSR U grudni 1923 roku v Habarovsk iz Chiti buv perenesenij yiyi administrativnij centr Vidnovlennya dovoyennogo rivnya narodnogo gospodarstva zavershilosya do 1926 roku Radyanskij period Nove zagostrennya mizhnarodnoyi obstanovki na dalekoshidnih kordonah krayini vimagalo zmicnennya oboronozdatnosti krayu U rezultati chogo rozgornulisya procesi reorganizaciyi promislovosti transportu silskogo gospodarstva Vidkrilisya novi navchalni zakladi Buduvalisya novi mista Komsomolsk na Amuri Birobidzhan Vidkrivalisya zavodi j fabriki rozvivalasya transportna merezha Z 1933 roku v Habarovsku pochali prijmati radioperedachi z Moskvi a v 1936 roci zavershena bula prokladka telefonnoyi liniyi Moskva Dalekij Shid Trivalo pereselennya v kraj iz centralnih rajoniv krayini Do 1939 roku naselennya Dalekoshidnogo krayu zbilshilosya do 2 5 mln osib 20 zhovtnya 1938 roku Dalekoshidnij kraj buv rozdilenij na Habarovskij i Primorskij V 1947 1948 rokah zi skladu Habarovskogo krayu buli vidileni Sahalinska j Amurska oblasti 1953 roku bula utvorena j vijshla zi skladu krayu Magadanska oblast U 1956 roci samostijnoyu stala Kamchatska oblast z Koryackim nacionalnim okrugom bula likvidovana Nizhnoamurska oblast a yiyi rajoni pidporyadkovani bezposeredno Habarovskomu krayu Pislya prijnyattya novoyi Konstituciyi Rosijskoyi Federaciyi 1993 roku Yevrejska avtonomna oblast vijshla zi skladu Habarovskogo krayu i stala rivnopravnim sub yektom Rosijskoyi Federaciyi GeografiyaGeografichne polozhennya Habarovskij kraj roztashovanij u shidnij chastini Rosijskoyi Federaciyi u Dalekoshidnomu federalnomu okruzi Na pivnochi mezhuye z Magadanskoyu oblastyu j Respublikoyu Saha Yakutiya na zahodi z Yevrejskoyu avtonomnoyu oblastyu a takozh Kitayem na pivdni iz Primorskim krayem z pivdennogo shodu j shodu obmivayetsya Ohotskim morem z pivdennogo shodu Yaponskim morem Vid ostrova Sahalin viddilyayetsya protokami Tatarskoyu i Nevelskogo Krim osnovnoyi kontinentalnoyi chastini do skladu krayu vhodyat kilka ostroviv sered nih najbilshi Shantarski Zagalna dovzhina beregovoyi liniyi blizko 2 500 km vklyuchayuchi ostrovi 3 390 km Teritoriya krayu prolyagla z pivdnya na pivnich na 1 800 km iz zahodu na shid na 125 750 km Zagalna plosha teritoriyi krayu stanovit 788 600 km ce 4 5 usiyeyi teritoriyi krayini Klimat Klimatichni umovi minyayutsya z pivnochi na pivden zalezhat takozh vid blizkosti do morya j vid formi j harakteru relyefu Zima v krayi trivala malosnizhna suvora Serednya temperatura sichnya vid 22 C na pivdni j do 40 C na pivnochi na uzberezhzhi vid 18 C do 24 C Absolyutnij minimum temperaturi navit na pivdni krayu dosyagaye 50 C Lito zharke j vologe Serednya temperatura lipnya na pivdni 20 C na pivnochi blizko 15 C Richna suma opadiv kolivayetsya vid 400 600 mm na pivnochi j do 600 800 mm na rivninah i shidnih shilah hrebtiv Na pivdni krayu do 90 opadiv vipadaye iz kvitnya do zhovtnya osoblivo bagato yih u lipni j serpni Chasovij poyas Ves Habarovskij kraj perebuvaye v chasovomu poyasi poznachuvanomu za mizhnarodnim standartom yak Vladivostok Time Zone VLAT VLAST Zsuv vidnosno UTC stanovit 10 00 VLAT zimovij chas 11 00 VLAST litnij chas tomu sho v comu chasovomu poyasi diye perehid na litnij chas Shodo Moskovskogo chasu poyas maye postijnij zsuv 7 godin i poznachayetsya v Rosiyi vidpovidno yak MSK 7 Vladivostockij chas vidriznyayetsya vid poyasnogo chasu na odnu godinu oskilki na teritoriyi Rosiyi diye dekretnij chas NaselennyaChiselnist naselennyaRik Naselennya1926 147 0001939 549 0001950 608 0001959 979 0001970 1 174 0001979 1 376 0001989 1 609 0001992 1 634 0001996 1 571 0002000 1 517 4002002 1 436 5702005 1 420 2002007 1 405 452 Naselennya krayu za perepisom 2002 roku sklalo 1 436 570 osib z nih 694 210 cholovikiv i 742 360 zhinok 48 3 i 51 7 vidpovidno U porivnyanni z bilshistyu regioniv Rosiyi Habarovskij kraj bilshe urbanizovanij na 2002 rik chastka miskogo naselennya stanovila 80 4 silskogo 19 6 Habarovsk najbilshe misto krayu z naselennyam 583 072 osobi 2002 Drugim za velichinoyu ye Komsomolsk na Amuri naselennya 281 035 osib Z inshih 5 mist krayu 4 ye malimi j 1 serednim Serednya gustota naselennya v krayi blizko 1 8 os km u pivnichnih i centralnih rajonah regionu vona ne perevishuye 0 1 0 2 os km sho vidpovidaye pokaznikam krajnoyi pivnochi Rosiyi Tilki bilshe pivdenni rozvineni rajoni zaseleni gustishe vid 1 do 6 os km Nacionalnij sklad 2002 Rosiyani 89 82 Ukrayinci 3 38 Nanajci 0 77 Tatari 0 76 Korejci 0 66 Bilorusi 0 62 Evenki 0 32 Azerbajdzhanci 0 31 Kitajci 0 27 Osobi sho ne vkazali nacionalnist 0 25 A takozh 2 718 ulchi 2 452 nivhi 1 454 yakuti 1 272 eveni 613 udegejci 505 negidalci 426 orochi j she kilka narodnostej sho predstavlyayut korinni narodi Pivnochi j Dalekogo Shodu Chiselnist naselennya krayu cherez negativnij prirodnij pririst postijno zmenshuyetsya PersonaliyiMarikovskij Pavlo Iustinovich vidomij vchenij doktor biologichnih nauk profesorOrgani vladiGubernator krayu j utvoreni yim organi keruvannya stanovlyat sistemu vikonavchoyi vladi Habarovskogo krayu Vin takozh predstavlyaye kraj u vidnosinah z federalnimi organami Rosiyi j z organami derzhavnoyi vladi inshih sub yektiv RF Vikonavchim organom derzhavnoyi vladi Habarovskogo krayu ye yakij ocholyuye Gubernator krayu Postijno diyuchim predstavnickim i zakonodavchim organom vladi ye Kilkisnij sklad Zakonodavchih Zboriv narahovuye 26 deputativ vibranih na chotiri roki Robotoyu Zakonodavchoyi Dumi keruye jogo Golova sho obirayetsya deputatami tayemnim golosuvannyam Sudovu vladu v Habarovskomu krayi zdijsnyuyut sudi sho vhodyat u yedinu sudovu sistemu Rosijskoyi Federaciyi TransportVidstan vid Habarovska do Moskvi zalizniceyu 8 533 km povitryam 6 075 km Avtomobilnij Avtomobilnij kod regionu 27 RUS Golovni dorogi Federalna magistral M60 Ussuri Habarovsk Ussurijsk Vladivostok Federalna magistral Amur Chita Nevir Svobodnij Arhara Birobidzhan Habarovsk Takozh diyut trasi do Komsomolska na Amuri Chegdomina Vanino j inshih Zaliznichnij Stanciya Habarovsk 2 najbilshij zaliznichnij vuzol na DSZ Napryamki pivdennij na Vladivostok i Port Vostochnij zahidnij na Moskvu pivnichnij na Komsomolsk na Amuri Aviacijnij Najbilshij aeroport u regioni Habarovskij z yakogo zdijsnyuyutsya regulyarni rejsi do Moskvi Vladivostoka Yuzhno Sahalinska Sankt Peterburga Novosibirska Ohotska ta inshih naselenih punktiv krayini j krayu Ye takozh diyuchi aeroporti v Komsomolsku na Amuri Nikolayevsku na Amuri Ohotsku Vodnij Richkovij port u Habarovsku najbilshij na Amuri Inshi veliki richkovi porti Komsomolsk Nikolayevsk Morski porti Ohotsk Ayan Nikolayevsk na Amuri Vanino Sovetska Gavan Vanino ye najbilshim morskim portom krayu Administrativno teritorialnij podilTipi municipalnih utvoren Habarovskogo krayu Stanom na 2021 rik Habarovskij kraj maye 2 miskih okrugi ta 17 municipalnih rajoniv p p Rajon miskij okrug Plosha km Naselennya osib 2002 Naselennya osib 2010 Naselennya osib 2021 Administrativnij centr Poselennya Naseleni punkti1 Amurskij rajon 16268 76 75032 65639 57527 Amursk 10 332 Ayano Majskij rajon 167228 59 3271 2292 1877 Ayan 4 113 Bikinskij rajon 2482 76 28271 24418 22045 Bikin 9 124 Vaninskij rajon 25747 47 42235 37310 32253 Vanino 10 205 Verhnobureyinskij rajon 63560 84 33250 27457 23508 Chegdomin 13 306 Vyazemskij rajon 4318 14 25879 22974 20657 Vyazemskij 19 247 Komsomolskij rajon 25167 03 31563 29072 27408 Komsomolsk na Amuri 21 358 imeni Lazo rajon 31786 47 52568 46185 39058 Pereyaslavka 20 529 imeni Polini Osipenko rajon 34560 00 6568 5198 4207 imeni Polini Osipenko 5 1610 Nanajskij rajon 27644 34 19377 17491 15652 Troyicke 14 2011 Nikolayevskij rajon 17188 30 42342 32694 25093 Nikolayevsk na Amuri 14 2812 Ohotskij rajon 158989 77 12017 8197 6086 Ohotsk 8 1313 Sovyetsko Gavanskij rajon 15533 96 47082 43506 37459 Sovyetska Gavan 5 914 Solnechnij rajon 31085 03 36006 33701 29044 Solnechnij 11 1815 Tuguro Chumikanskij rajon 96069 09 2860 2255 1965 Chumikan 5 916 Ulchskij rajon 39128 29 23930 18729 14626 Bogorodske 18 3217 Habarovskij rajon 30013 77 90179 85404 91285 Habarovsk 27 701 Komsomolskij miskij okrug 325 10 281035 263906 241072 Komsomolsk na Amuri 12 Habarovskij miskij okrug 383 00 583072 577441 610305 Habarovsk 1Najbilshi naseleni punktiNaseleni punkti z naselennya ponad 10 tisyach osib Naselenij punkt Naselennya osib 2002 Naselennya osib 2010 Naselennya osib 2021 1 Habarovsk 583072 577441 6103052 Komsomolsk na Amuri 281035 263906 2410723 Amursk 47759 42970 386944 Sovyetska Gavan 30480 27712 232455 Nikolayevsk na Amuri 28492 22752 176686 Bikin 19641 17154 160267 Vanino 19180 17001 149868 Vyazemskij 15760 14555 129699 Solnechnij 14415 13048 1171210 Chegdomin 15303 13048 1145011 Elban 12909 11934 10724Div takozhSpisok ukrayinskih naselenih punktiv na Dalekomu ShodiDzherela Arhiv originalu za 26 kvitnya 2012 Procitovano 3 zhovtnya 2011 Literatura ros Grigorova L S Melnichenko E P Istoricheskie pamyatniki i pamyatnye mesta Habarovska Habarovsk Habarovskoe knizhnoe izd vo 1958 44 s ros Dyminskaya A V Shokurova L B Yankevich M K Laskin A R Obekty kulturnogo naslediya pamyatniki istorii i kultury Habarovskogo kraya Habarovsk Rossijskij Media Alyans 2006 208 s ros Kradin N P Pamyatniki arhitektury Habarovska Annotirovannyj i illyustrirovannyj katalog Habarovsk Etnos DV 1996 252 s PosilannyaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Habarovskij kraj ros Habarovskij kraj u dovidniku katalozi Usya Rosiya nedostupne posilannya z lipnya 2019 ros Sajt pro Habarovsk i Habarovskij kraj 3 travnya 2008 u Wayback Machine ros Habarovskij kraj Oficijnij informacijnij portal 1 sichnya 2021 u Wayback Machine ros Respublika Saha Respublika Saha Magadanska oblast Amurska oblast Ohotske more Yevrejska avtonomna oblast KNR Primorskij kraj