Мішель Екем де Монтень | ||||
---|---|---|---|---|
Michel Eyquem de Montaigne | ||||
![]() | ||||
Народився | 28 лютого 1533 Сен-Мішель-де-Монтень | |||
Помер | 13 вересня 1592 (59 років) Сен-Мішель-де-Монтень | |||
Громадянство | ||||
Національність | ||||
Діяльність | письменник, філософ, есеїст-мораліст, політичний діяч | |||
Сфера роботи | філософія | |||
Alma mater | d і Тулузький університет | |||
Мова творів | французька | |||
Напрямок | гуманізм | |||
Жанр | есе | |||
Magnum opus | Проби | |||
Конфесія | католицька церква | |||
Батько | d | |||
Родичі | d[1] | |||
У шлюбі з | d[2] | |||
Автограф | ![]() | |||
![]() | ||||
| ||||
| ||||
| ||||
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelprTDFWdWRHVnljMk5vY21sbWRGOWtaWE5mVFdsamFHVnNYMlJsWDAxdmJuUmhhV2R1WlM1d2JtY3ZNalV3Y0hndFZXNTBaWEp6WTJoeWFXWjBYMlJsYzE5TmFXTm9aV3hmWkdWZlRXOXVkR0ZwWjI1bExuQnVadz09LnBuZw==.png)
Мішель Екем де Монтень (фр. Michel Eyquem de Montaigne, [miʃɛl ekɛm də mõ'tɛɲ], 28 лютого 1533 — 13 вересня 1592) — французький філософ і письменник епохи Відродження. Есеїст-мораліст, відомий насамперед як автор «Проб» (фр. Essais, також перекладається як «Досліди»). Громадський діяч, двічі був обраний мером Бордо. Роботу над «Пробами», котрі принесли йому світову славу, Монтень продовжував до самої смерті.
Біографія
Родинне походження
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelF3TDFOMFgwMXBZMmhsYkY5a1pWOU5iMjUwWVdsbmJtVmZWRzkxY2pBekxtcHdaeTh5TWpCd2VDMVRkRjlOYVdOb1pXeGZaR1ZmVFc5dWRHRnBaMjVsWDFSdmRYSXdNeTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Мішель Монтень народився в купецькій сім'ї, родове ім'я якої було Екем.
1477 року його прадід Рамон Екем (1402—1478) придбав у барона Монтравеля помістя Монтень, яке складалося із замку та прилеглих земель..
Дід Монтеня, Гримон Екем (1450—1519), син Рамона Екема та Ізабо де Феррег (1428—1508), був купцем і мав успішний торговий дім у Бордо..
Батько Монтеня, П'єр Екем де Монтень, є першим з родини, хто народився в замку Монтень. Він відмовився від комерції й присвятив себе кар'єрі військовика. Зокрема він брав участь в італійських кампаніях.
1529 року П'єр Екем де Монтень одружився з дочкою тулузьких купців Антуанеттою де Лупп де Вільнев. Родина Антуанетти була іспанького походження, як припускають, з вихрещенех іспанських євреїв. Проте її родина була повністю інтегрована в тогочасному французькому християнському суспільстві. Статки родини Лупп де Вільнев приблизно дорівнювали статками Екемів.
Перші дві дитини від шлюбу П'єра де Монтеня та Антуанетти де Лупп де Вільнев померли в ранньому віці. Мішель був першою дитиною, яка вижила. Він був старшим братом своїх сімох братів і сестер.
П'єр де Монтень, завдяки вдалому господарюванню й шлюбу, значно збільшив свої статки. Він був шанованим громадянином Бордо й пройшов усі щаблі муніципальної кар'єри, обійнявши 1554 року посаду мера Бордо.
У «Пробах» Мішель Монтень із захопленням і повагою відгукується про свого батька, натомість майже нічого не каже про свою матір. Тож припускають, що з нею він мав дещо напружені стосунки.
Навчання
П'єр Екем де Монтень був освіченю людиною й був своєму синові Мішелю широку освіту в дусі гуманізму XVI століття. У вихованні сина батько спирався на принципи Еразма Ротердамського, викладені в його творі De pueris instituendis, за яким дітям треба прищеплювати охоту до навчання через несилувану волю й власне бажання". Мішель виховувався без заборон. Домашнім вихователем Мішеля був медик із Німеччини на ім'я Горстанус, який навчав його гуманітарних дисциплін та розмовляв з ним виключно латиною, яка в той час була обов'язковою другою мовою всіх освічених європейських еліт. Правило розмовляти з Мішелем латиною було непорушним і обов'язковим як для батьків, так і для прислуги. За словами Монтеня, цей метод опанування латинської мови виявився дуже успішним: «Без книжок, без граматики, без нагайки й без сліз я опанував латину, що була настільки ж чиста, як і в мого вчителя». Водночас Монтень зізнається, що «в шестирічному віці французька мова й перигорська говірка були для мене такими ж незрозумілими, як і арабська»..
З 7 до 13 років Монтень навчався в Гійєнському колежі в Бордо, де опановував граматику й риторику. Гійєнський колеж був одним з визначних центрів гуманізму в місті. Колежем керував португалець Андре де Гувеа, навколо якого зібралися видатні гуманісти того часу: Матюрен Кордьє, Елі Віне, Жорж Бюшанан, Жан Візажьє. Мішель відчував відразу до суворої дисципліни в колежі, навчання з примусу та із застосуванням физічних покарань було для нього нестерпним.. Проте саме тут Монтень здобув широкі гуманітарні знання, розширив коло своїх улюблених авторів такими іменами, як Овідій, Вергілій, Теренцій, Плавт. У колежі він також виявив інтерес до театру, до чого заохочував учнів директор закладу, до поезій та риторичних ігор, які, за висловом Еразма Роттердамського, є гімнастикою для інтелекту. На погляди Монтеня вплинули ідеї стоїцизму та скептицизму.
Про життя Монтеня з 14 до 22 років збереглося мало відомостей. 1556 року молодий Монтень був радником в податковому суді Періге, зайнявши посаду батька, який на два роки перейшов на пост мера Бордо. Дослідники життя Монтеня припускають, що в цей час у Гійєнському колежі він прослухав курс філософії гуманіста Марка Антуана Мюре, потім продовжив освіту на факультеті права Тулузького, а згодом і Паризького університетів..
Юридична кар'єра була нетиповою для старшого сина шляхетської родини, якого зазвичай чекала кар'єра військового, дипломата чи функціонера при королівському дворі. Та на відміну від свого батька, Мішель не мав схильності до фізичних вправ за винятком верхової їзди.
Ставлення до релігії
Монтень був вихований в католицькій вірі й усе життя ретельно дотримувався всіх релігійних приписів. Сучасники не сумнівалися в щирості його ставлення до віри. Водночас Монтень вважав, що віру людина не обирає, а її нав'язують чужою волею: «Ми християни таким самим чином, як ми є перигорцями або німцями», «Ми одержуємо віру не від міркування чи інтелекту, а від авторитету й чужої волі». А в самому кінці «Проб» Монтень, посилаючись на цитату з Горація, пише, що присвячує свою старість Аполлонові. Тож оцінки щодо ставлення Монтеня до релігії дуже різняться. Так Сен-Бев та Андре Жід вважали його невіруючим, П'єр Вілле вважав його щирим католиком, для Жеральда Накама світогляд Монтеня був близьким до протестантизму, Турнон та Мішель Онфре вважають Монтеня прихильником фідеїзму, а на думку Софі Жама, Монтень був новим християнином, який не хотів замовчувати єврейське коріння своєї родини. Проте 1676 року за поданням Жака Беніня Боссюе «Проби» Монтеня були занесені до списку книжок, заборонених католицькою церквою (Index Librorum Prohibitorum).
Суддівство (1556—1570)
З 22 до 37 років Монтень працював суддею в суді Періге, а після його ліквідації 1557 року, в парламенті Бордо, де засідав свого часу дядько Монтеня, двоє двоюрідних братів його матері, а також його дід та батько майбутньої дружини Монтеня.
Парламент Бордо складався з трьох палат: Великої палати або палати подань, а також двох палат розслідувань, які займалися вивченням надто складних справ. Саме в одній з цих палат працював Монтень. Парламент не лише вершив правосуддя, а й реєстрував едикти та укази короля, які без такої реєстрації не підлягали виконанню. У періоди нестабільності (зокрема під час релігійних воєн, які розпочалися 1562 року й тривали майже 30 років), міський парламент співпрацював з губернатором міста, призначеного королем, та мером міста, якого обирав муніципалітет, у справі дотримання громадського порядку. Члени парламенту кооптувалися до нього, посада в парламенті продавалася або передавалася іншому після відставки й відмови від неї.
Посада радника парламенту передбачала також участь в політичних місіях. Особливо почесними були місії до королівського двору. Монтень мав близько десяти таких місій до двору Генріха II, та Карла IX. Монтень був захоплений атмосферою королівського двору, проте його незалежний дух не поєднувався з роллю придворного й від кар'єри при дворі він відмовився.
Етьєн де ля Боесі
Найпримітнішою подією цього періоду життя була зустріч 25-річного Монтеня з поетом Етьєном де ля Боесі. Ля Боесі також засідав у парламенті Бордо. На час знайомства з Монтенем йому було 28 років, у 32 роки ля Боесі помер. Ля Боесі на час знайомства мав більший життєвий досвід за свого майбутнього друга: виріс сиротою, був вже одруженим, брав участь в пацифікації Гвієнни під час заворушень 1561 року. Ля Боесі мав юридичну освіту, був ерудитом з широкими гуманітарними знаннями, писав латинськомовні вірші та політичні трактати. Найвідомішим твором ля Боесі є його «Міркування про добровільне рабство». Цю промову Монтень навіть збирався включити до своїх «Проб», проте відмовився від цього через реакцію протестантських кіл, які вважали цей твір випадом проти короля.
Дружба Монтеня та ля Боесі стала легендарною. У виданні 1588 року Монтень так афористично пояснив причину дружби з ля Боесі: «Тому що це він, тому що це я» («parce que c’était lui, parce que c’était moi»). Ця приписка була зроблена Монтенем на полях свого особистого примірника «Проб». Одним чорнилом — «тому що це він» та іншим чорнилом — «тому що це я».
Монтень був товариською людиною й мав чимало приятелів, проте дружбу з ля Боесі вважав винятковою, такою, що «трапляється раз на триста років».. Але дружба тривала не довго. Ля Боесі помер 1563 року, як гадають, заразившись під час епідемії чуми.
Одруження
Після втрати друга Монтень спробував знайти розраду в любовних пригодах. Всупереч християнським догмам Монтень підкреслює природність і необхідність статевих зносин як джерела задоволення. Особистому досвіду в коханні присвячено три розділи «Проб» — «Про силу уяви», «Про три види спілкування», «Про Віргілієві вірші». Жоден з романів Монтеня не тривав довго. Період любовних пригод закінчився 1565 року, коли Монтень вирішив одружитися. Він узяв шлюб 23 серпня 1565 року з 20-річною Франсуазою де ла Шассень, що походила із заможної родини представників Бордоського парламенту. 1569 року батько Франсуази навіть став головою парламенту Бордо. Не відомо, чи був щасливим шлюб Монтеня. З цього приводу залишилися доволі суперечливі свідчення. Загалом Монтень не ототожнював шлюб з коханням. Він був переконаний у потрібності інституту шлюбу й дотримувався звичаїв, пов'язаних зі статусом одруженого, проте завжди спав у окремій спальні. З іншого боку, відомо, що дружина Монтеня після його смерті доклала великих зусиль для збереження пам'яті про свого чоловіка, а особливо його літературної спадщини..
Після смерті батька 1568 року, від якого Монтень успадкував чималі статки та родинну садибу, Монтень відійшов від служби в магістраті. На перехід до приватного життя могла також вплинути передчасна смерть п'яти з шести його дочок. Щоправда, 1569 року Монтень зробив подання на вступ до Великої палати, проте в цьому йому було відмовлено. Після цього він остаточно відійшов від міських справ і 23 липня 1570 року передав свою посаду Флорімонові де Ремону.
Письменницька праця (1571—1592)
Після відставки з посади в парламенті Бордо Монтень змінив своє життя. Він переселився у свою садибу, де вирішив зайнятися веденням господарства, самоосвітою та роздумами. Проте його відставка не означала ізоляції від світу. На прохання короля він виступає посередником в конфлікті, згодом приймає своє обрання на посаду мера Бордо, хоча відмовляється від будь-яких почестей та залишає вільний час і для себе.
1571 року за указом Карла IX Монтень став лицарем Ордена Святого Михайла. 1573 року король також присвоює йому почесне придворне звання «gentilhomme ordinaire du roi». Лідер гугенотів Генріх Наваррський, майбутній Генріх IV також присвоїв Монтеню почесне придворне звання 1577 року. 1579 року Генріх III створив орден Святого Духа, й Монтень був нагороджений кольє ордена, хоча точно не відомо, за які саме заслуги його було відзначено.
Монтень часом залишав свою садибу навіть на тривалий час і вирушав у мандри країнами Європи.
«Проби»
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelExTDB4cFluSmhhWEpwWlY5TmIyNTBZV2xuYm1VeExtcHdaeTh5TWpCd2VDMU1hV0p5WVdseWFXVmZUVzl1ZEdGcFoyNWxNUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkkxTDAxdmJuUmhhV2R1WlY4eE5UYzJYMUl1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFUxdmJuUmhhV2R1WlY4eE5UYzJYMUl1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
В одній з веж свого замку Монтень облаштував бібліотеку, яка була його улюбленим місцем інтелектуального дозвілля: читання, роздумів, мріяння та літературної праці.
Коли я вдома, я найчастіше сиджу у бібліотеці, звідки одним поглядом можна охопити все моє господарство. Адже це місце знаходиться над в'їзною брамою, і під ногами я бачу сад, пташарню, дитинець і більшість двірських забудов. Тут я переглядаю то ту книжку, то ту, без наміру і ладу, навмання, як доведеться; то віддаюся роздумам, то походжаючи, чиркаю або диктую мою фантазію, як оцю.
Роботу над своїми „Пробами“ Монтень розпочав 1572 року в 39-річному віці й продовжував її до своєї смерті 1592 року, тобто більш як двадцять років. Письменницька робота нерідко переривалася через політичну та дипломатичну діяльність Монтеня, а також через подорожі. Перші „Проби“ (книга I та початок книги II), написані в 1572—1573 роках, за структурою нагадували популярні перекази античних авторів, що їх часто робили з дидактичною метою. Це були короткі прості тексти, в яких було зібрано приклади з історії та моральні сентенції, до яких додавалося декілька міркувань, зазвичай позбавлених особливої оригінальності. Авторське Я в цих ранніх „Пробах“ ще відсутнє. Сам Монтень визнавав, що його ранні тексти є дещо чужорідними у порівнянні з наступними.
Близько 1579 року Монтень врешті збагнув, що саме він хоче відобразити в „Пробах“. Його мета — описати самого себе. Так народився новий жанр, який пізніше став жанром есе.
Доповнення й виправлення останніх місяців життя він робив у так званому Бордоському примірнику. Монтень до своєї смерті 1592 року продовжував готувати до видання цю нову редакцію „Проб“.
Солдат і дипломат
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelEzTDAxdmJuUmhhV2R1WlM1cWNHY3ZNVGN3Y0hndFRXOXVkR0ZwWjI1bExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Монтень, на думку істориків, скоріш за все брав участь у війнах, що відбувалися між 1573 та 1577 роками. У „Пробах“ не згадується про те, у якому статусі Монтень брав у них участь. Однак численні алюзії свідчать про те, що він був солдатом, а в книгах I і II є описи зброї та аналіз проблем військової стратегії, що підтверджує його знання військового життя. Монтень засуджує загарбницьку та громадянську війну й визнає лише війну оборонну. Щодо жорстокості релігійних воєн Монтень пише таке:
Я ледве міг припустити, перш ніж побачив навіч, що є такі іроди, які раді вбивати задля самої втіхи морду, які раді рубати і сікти на капусту інших людей і насталюватися у вигадуванні небачених мук та нових одмін душогубства, і то без ненависті, без пожитку, аби лиш насититися втішним для них видовиськом корчів і дриґів, жалісних зойків і репету горопахи, що конає в муках.
Монтень ніколи багато не поширювався про свою дипломатичну діяльність. З мемуарів нам відомо, що Монтень був уповноважений вести перемовини між Генріхом Наваррським та Генріхом I де Гізом близько 1572 року. 1574 року, на прохання губернатора Бордо Монтень мав покласти край суперечці між полководцями королівської армії в Перигорі, а 1583 року Монтень виступив посередником між маршалом де Матіньйоном та Генріхом Наваррським. Останній відвідав Монтеня 1587 року. Нарешті 1588 року Монтень вів перемовини між Генріхом III та королем Наварри, хоча про предмет перемовин точних відомостей не збереглося.
У „Пробах“ Монтень описав свої принципи ведення переговорів:
У небагатьох випадках, коли посередникував між княжатами, у тих поділах і переділах, які нас нині роздирають, я пильно уникав уводити когось в оману чи личкуватися. Хто приломився до цього ремесла, той силкується краще маскуватися і вдає себе поступливішим і згідливішим, ніж насправді. А от я висловлюю свої переконання навпростець і рішуче, своїм богом. (…) Досі мені велося так щасливо (…), що мало хто, спілкуючись із супротивними сторонами, стягав на себе менше підозр і залучав собі більше ласки і доброзичливості, ніж я. Я завше щирий, а це з першого погляду легко викликає прихильність і довіру.
Мандрівник
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelEyTDAxdmJuUmhhV2R1WlY5amIyWm1jbVV1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFUxdmJuUmhhV2R1WlY5amIyWm1jbVV1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkppTDAxcFkyaGxiRjlrWlY5TmIyNTBZV2xuYm1WZlNYUmhiR2xsYm5KbGFYTmxMbkJ1Wnk4ek1EQndlQzFOYVdOb1pXeGZaR1ZmVFc5dWRHRnBaMjVsWDBsMFlXeHBaVzV5WldselpTNXdibWM9LnBuZw==.png)
Мандри мені обтяжливі єдине через кошти, які значні й для мене непосильні, бо я звик брати з собою пишний кінний почет, численніший, ніж потрібно... Не хочу, щоб утіха мандрів псувала мені утіху спочинку; навпаки, я прагну, щоб одна підтримувала і живила іншу.
1580 року, після публікації перших двох книг „Проб“, Монтень здійснив велику подорож, що тривала 17 місяців. Монтень подорожував Швейцарією, Німеччиною та Італією. Завдяки цій подорожі Монтень розраховував поліпшити здоров'я, оскільки, так само як і його батько, страждав від ниркової кольки. Саме з цієї причини він під час подорожі відвідував різні водні курорти.
Подорожній щоденник (Journal de voyage) Монтеня не призначався для оприлюднення. Це збірка нотаток, присвячених насамперед самопочуттю Монтеня та місцевим цікавинкам. Перша частина щоденника записана секретарем зі слів Монтеня, другу частину писав сам Монтень італійською мовою.
Тогочасні подорожі були сповнені різних ризиків та труднощів та ще й вимагали чималих коштів. Монтень вирушив у дорогу у великій кареті зі своїм молодшим братом, швагером, секретарем, слугами та мулами, які перевозили багаж. До Монтеня також приєднався Шарль д'Естіссак, син знайомої Монтеня, який узяв із собою 5 чоловік та поділив з Монтенем кошти».
Завдяки Щоденнику можна точно відтворити маршрут подорожі. Мандрівники зупинялися зокрема в таких містах: Пломб'єр (11 днів), Базель, Баден (5 днів), Мюнхен, Венеція (1 тиждень), Рим (5 місяців) та Лукка (17 днів).
Монтень подорожував заради власного задоволення.
Якщо я минув щось гідне уваги, то вертаюся назад: кожна дорога для мене однаково добра: я не накреслюю собі непорушної лінії, ні прямої, ні кривої. (…) Тіло у мене гнучке і податливе, і вподобання такі прості, як тільки можна. Різниця звичаїв між одним і другим народом завдає мені лише втіхи одміни. Кожний звичай має свою рацію.
Особливо його цікавили зустрічі з різними людьми, завдяки яким можна було б шліфувати свій розум, це були переважно представники місцевої влади, вчені та релігійні діячі різного спрямування (однією з цілей подорожі було проведення широких спостережень про вірування людей). При цьому Монтень не особливо переймався шедеврами мистецтва чи красотами природи.
У вересні 1581 року в лазні міста Лукка він одержав звістку про своє обрання мером Бордо, після чого вирішує повернутися на батьківщину.
Мер Бордо
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlpsTDAxdmJuUmhhV2R1WlMxa1pWOU1aWFV1YW5Cbkx6RTNNSEI0TFUxdmJuUmhhV2R1WlMxa1pWOU1aWFV1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Повернувшись до свого замку, Монтень знайшов лист від Генріха III, у якому той вітав його з обранням мера й просив негайно перейняти на себе ці обов'язки. «І ви зробите річ, яка буде мені приємною, а протилежне мені надзвичайно не сподобалось би», — додав король.
Очевидно кандидатура Монтеня була підтримана через те, що він був вже відомий, як вмілий перемовник, позитивно сприймалася його поміркованість, чесність, позапартійність та добрі стосунки з Генріхом III та Генріхом Наваррським, який і запропонував його на цю посаду.
Під час свого мандату Монтень розгорнув широку діяльність, спрямовану на збереження миру в місті, попри постійні протистояння між католиками і протестантами, на брак єдності в міському парламенті та складним політичним стосункам між королем Франції, якого на місці представляв маршал Матіньйон, та королем Наварри, який владарював у цій провінції.
Після двох років мандату, 1583 року Монтеня було переобрано, не зважаючи на шалений опір представників ультракатолицької Ліги в парламенті. Переобрання було відзнакою великих заслуг Монтеня на посаді мера, адже до нього це траплялося лише двічі.
За шість тижнів до кінця другого мандату, 31 липня 1585 року в Бордо спалахнула епідемія чуми, яка з червня до грудня призвела до смерті понад 12 тисяч осіб. Монтень не залишився в місті на церемонію передачі посади мера своєму наступнику, а відбув до свого замку, в одному з листів він написав, що боявся заразитися. Цей інцидент — що не викликав жодної реакції сучасників — через три століття спричинив полеміку: критики Монтеня закидали йому несумлінне ставлення до своїх обов'язків мера.
Останні роки
Збагатившись новим життєвим досвідом, Монтень невдовзі взявся за написання третьої книги своїх «Проб». Проте спокою годі було знайти, Франція знову опинилася на порозі війни: Генріх III вступив у союз з Генріхом де Гізом, лідером Католицької ліги, проти Генріха Наваррського, розв'язавши таким чином восьму громадянську війну. У липні 1586 року 20-ти тисячна королівська армія почала облогу Кастійона, оборону якого тримав . Монтень безпосередньо відчував війну, оскільки Кастійон розташований за 8 км від його замку: «Частина ворогів є біля моїх воріт, а інша частина — мародери, ще гірші вороги.» Монтень не відгукнувся на заклик до аристократії битися на стороні короля. Відмова Монтеня від участі у збройному конфлікті видавалася підозрілою для обох сторін. А в серпні в районі протистояння з'явилася чума. А 1 вересня Кастійон було взято. Тікаючи від чуми, Монтень разом з матір'ю, дружиною і дочкою покинув свій замок. Протягом шести місяців Монень поневірявся по друзях, які не завжди гостинно його приймали. У березні 1587 року він повернувся у свій замок, сплюндрований внаслідок війни й епідемії. У квітні де Тюренн відвойовує назад Кастійон. А після перемоги під Кутрасом, 23 жовтня 1587 року у замок до Монтеня на два дні прибув сам Генріх Наваррський.
У січні 1588 року 55-річний Монтень вирушив до Парижа з метою публікації своєї книги. Водночас він отримав доручення від короля Наварри та маршала де Матіньйона (його старший син супроводжував Монтеня) провести перемовини з Генріхом III. Подорож була доволі неспокійна. Біля Ангулема Монтень був заарештований і пограбований протестантами, які звільнили його лише після втручання принца . До Парижа Монтень прибув 18 лютого. Англійські й іспанські посли губилися в здогадах про причину візиту Монтеня й вирішили, що йдеться про якусь таємну місію, наприклад, про військовий альянс з Католицькою лігою. Як відомо, Монтень завжди тримав у секреті всю свою дипломатичну діяльність.
У травні 1588 року Монтень став свідком повстання, що ввійшло в історію під назвою День барикад. Наслідком повстання став тріумфальний вхід у місто Генріха I де Гіза та втеча короля. У такій ситуації Монтень вирішив також залишити місто. Повернувшись до Парижа в липні, Монтень був заарештований представниками Ліги й ув'язнений в Бастилії. Для звільнення Монтеня знадобилося особисте звернення королеви-матері до Генріха I де Гіза.
У Парижі Монтень познайомився з Марі де Гурне (1565—1645), 26-річною дівчиною, яка щиро захоплювалася його творчістю. Монтень запропонував Марі де Гурне стати його названою дочкою, після смерті Монтеня вона присвятила своє життя і статки організації перевидань творів Монтеня. За її сприяння вийшло 11 посмертних видань «Проб». Монтень часто навідував її в Гурне-сюр-Аронд. Сама ж Марі де Гурне займалася поширенням інтелектуальної спадщини Монтеня серед філософів та ерудитів XVI століття, таких як єпископ П'єр Даніель Юе та Да Мотт Ле Ваєр.
У жовтні-листопаді 1588 року Монтень перебував у Блуа, де мали відбутися Генеральні Штати. Достеменно не відомо, чи перебував він там під час убивства де Гіза 23 грудня 1588 року. До літа 1590 року Монтень перебував у Бордо, аби допомогти маршалу де Матіньйону забезпечити у місті спокій і лояльність новому королеві Генріху IV, якого Генріх III, був убитий 1 серпня 1589 року, публічно оголосив своїм наступником.
До своєї смерті 1592 року Монтень залишався у власному замку, займаючись редагування та вдосконаленням своїх «Проб».
Смерть Монтеня
1572 року Монтень розмірковував про смерть в дусі стоїків, мовляв, добре підготуватися до смерті є найважливішою справою людини. Проте з часом погляди Монтеня на смерть зазнали еволюції, й він став дотримуватися епікурейського погляду про те, що треба йти за природою :
Ми баламутимо життя турботою про смерть, а смерть турботою про життя: перша нам докучає, друга нас вражає. Не проти смерті готуємося ми, це одна мить. Чверть години страждань, без наслідків, без шкоди, не варта якихось особливих приписів: сказати по щирості, ми готуємося проти приготувань смерті. (…) Якщо ми не уміли жити, несправедливо учити нас умирати і ускладнювати нам кінець усього: якщо ми не уміли жити мужньо і спокійно, то зуміємо умерти достоту так само.
Отже, за Монтенем, смерть — справа досить короткотривала й вона є не метою, а кінцем життя. Самі ж Проби закінчуються запрошенням відчути радість життя :
Це найвища і нібито бозька досконалість, уміти заживати щиро своє існування. Ми прагнемо іншого стану, не розуміючи, як скористатися власним: виходимо із себе, не відаючи, як заживати світа, поки служать літа. Проте марно спиратися на хідлі; і на хідлях треба нам ходити своїми ногами; на найвищому троні світу сидимо лише на сідницях.
Монтень помер у своєму замку 13 вересня 1592 року, у віці 59 років. Не збереглося жодного прямого свідчення про його смерть. Проте існують три листи його друзів, які хоч і не були присутні в останні хвилини життя Монтеня, переказують свідчення про те, що він помер «щасливо» й «у спокою». Зі свідчення поета Етьєна Паск'є відомо, що Монтень страждав на рак горла й в останні три дні свого життя не міг говорити. Монтень письмово запросив до своєї кімнати дружину та кількох сусідів і помер під час служби божої, що відправлялася біля його ложа.
За заповітом, вдова Монтеня перевезла його тіло до Бордо й поховала в церкві ордену . Серце Монтеня залишилося в родинній церкві Сен-Мішенль де Монтень. Під час зруйнування монастиря , попіл Монтеня було перевезено на цвинтар монастиря картезіанців. Через рік після смерті Монтеня його вдова замовила скульпторові Бартелемі Прієру монументальний кенотаф, який 1886 року був урочисто перевезений у великий вестибюль філологічного факультету Університету Бордо, де зараз розташований . Згодом кенотаф був переміщений в інший зал музею. Попіл філософа разом з попелом ченців-фельянтинців було перепоховано в стіні Музею Аквітанії.
- Кімната Монтеня в його вежі (раніше на стінах були пишні фрески).
-
Примітки
- https://gallica.bnf.fr/ark:/12148/bpt6k210008n/f46.image
- https://gw.geneanet.org/pierfit?lang=fr&n=de+la+chassaigne&oc=0&p=francoise
- «Дзеркало Тижня» 49 (524) 4 — 10 грудня 2004: Афоризми та цитати… Від Мішеля Монтеня
- Théophile Malvezin. Michel de Montaigne. Son Origine, Sa Famille. — Slatkine, 1970.
- Théophile Malvezin, op. cité, p.33
- Madeleine Lazard, Michel de Montaigne, Fayard, 1992, p.24. Єврейське походження матері Монтеня остаточно не доведено. Див.: Sophie JAMA l'Histoire juive de Montaigne, Flammarion, Th. Malvezin Michel de Montaigne, son origine, sa famille 1875, C. Roth Revue de Cours et Conférences 1937, D.Frame Montaigne, a bibliography 1975.
- Essais, I, 26
- Alain Ruiz. Présence de l'Allemagne à Bordeaux : du siècle de Montaigne à la veille de la Seconde Guerre mondiale. — Presses Universitaires de Bordeaux, 1997. — С. 175-176.
- . Архів оригіналу за 22 жовтня 2007. Процитовано 18 вересня 2007.
- Roger Trinquet. La jeunesse de Montaigne. Ses origines familiales, son enfance et ses études. — Nizet, 1972. — 684 с.
- Essais, II, 12, p.540
- Essais, II, 12, p. 608
- Géralde Nakam, Montaigne et son temps. Les évènements et les Essais, Nizet, 1982
- A. Tournon, Montaigne en toutes lettres, Bordas, 1989
- Michel Onfray, Du droit à l'athéisme, Le Monde du 6-7 février 2011, p. 26.
- Sophie Jama, L'Histoire juive de Montaigne, Flammarion, 2001.
- Essais, I, 28
- Paul Bonnefon. Montaigne et ses amis. — Armand Colin, 1898.
- La vie intellectuelle à Bordeaux aux XVIe et XVIIe siecles. — Clèdes, 1957.
- Essais, III, 3., укр. переклад: т. 3, с. 49
- Essais, III, 5, p. 1060
- Укр. переклад: Проби, т. II, XI, с. 115
- Укр. переклад: Проби, т. III, I, с. 8
- Укр. переклад: Проби, т. III, IX, с. 180
- Madeleine Lazard, Michel de Montaigne, Fayard, 1992, p. 263
- Населенні пункти, що згадуються в щоденнику: Montaigne, Paris, La Fère, Beaumont-sur-Oise, Dormans, Épernay, Chalons, Vitry-le-François, Bar-le-Duc, Vaucouleurs, Domrémy, Mirecourt, Épinal, Plombières, Remiremont, Thann, Mulhouse, Bâle, Baden, Constance, Lindau, Augsbourg, Munich, Innsbruck, Bolzano, Trente, Vérone, Vicence, Padoue, Venise, Ferrare, Bologne, Florence, Sienne, Rome, Lorette, Ancône, Urbin, Florence, Lucques, Pise, Plaisance, Pavie, Milan, Turin, Lyon, Thiers, Clermont-Ferrand, Limoges, Périgueux, Mauriac, Montaigne
- Essais, III, 9, p. 1191, Укр. переклад: Проби, т. III, IX, с. 221
- Grün, La Vie publique de Michel de Montaigne, Paris, 1855
- Essais, III, 12, p. 1256
- Essais, III, 12, p. 1269, Укр. переклад: Проби, т. III, XII, с. 292.
- Essais, III, 13, p. 1347, Укр. переклад: Проби, т. III, XIII, с. 364
Праці
Видання «Проб»
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkUwTDAxdmJuUmhhV2R1WlY5RmMzTmhhWE5mVFdGdWRYTmpjbWx3ZEM1cWNHY3ZNakl3Y0hndFRXOXVkR0ZwWjI1bFgwVnpjMkZwYzE5TllXNTFjMk55YVhCMExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
- Оригінальні видання :
- Essais, livres I et II, Bordeaux, Simon Millanges, 1580.
- Essais, livres I et II, Bordeaux, Simon Millanges, 1582.
- Essais, livres I et II, Paris, Jean Richer, 1587.
- Essais, livres I et II et III (більше 600 доповнень до перших двох томів), Paris, Abel Langelier, 1588.
- Essais, éd. posthume, Paris, Abel Langelier, 1595 (établie par Pierre de Brach et Marie de Gournay, préface de Mlle de Gournay). — посмертне видання.
- Наукові видання :
- Essais, éd. F.Strowski, P.Villey, F.Gébelin, dite Édition municipale, 1906—1933.
- Essais, reproduction phototypique de l'Exemplaire de Bordeaux, Paris, Hachette, 1912 (репринт Slatkine, 1988, 3 vol.). — репринтне відтворення Бордоського примірника.
- Essais, reproduction typographique de l'Exemplaire de Bordeaux, Paris, Imprimerie nationale, 1913—1931. — репринтне відтворення Бордоського примірника.
- Essais, reproduction photographique du texte de 1580, Genève, Slatkine, 1976 — репринтне відтворення примірника 1580 року.
- Коментовані видання :
- Essais, éd. Villey-Saulnier (відтворення Бордоського примірника), Paris, PUF, 1965 (перевидання в 2 томах, 1978) avec notices, notes et répertoire des sources par P.Villey. Коментарі П. Вілле, дисертація якого «Джерела еволюції Проб» (Les sources et l’évolution des Essais, 1933), залишається однією з найавторитетніших розвідок про «Проби» Монтеня. Перевидання в серії Quadrige, PUF, 2004.
- Essais, éd. J.Balsamo, C.Magnien-Simonin et M.Magnien (відтворення посмертного видання 1595 року, опублікованого Марі де Гурне), Bibliothèque de la Pléiade, Gallimard, 2007
- Видання сучасною французькою :
- Les Essais, traduction en français moderne (осучаснено лише орфографію) par Claude Pinganaud, Arléa, 1994, 813 p.
- Essais, traduction en français moderne par A.Lanly (за Бордоським примірником), coll. Quarto, Gallimard, 2009. Збережено синтаксис Монтеня.
- Essais, traduction en français moderne par Guy de Pernon (за виданням 1595 року), опубліковано в інтернеті, 2008.
Подорожній щоденник
- Journal du voyage de Michel de Montaigne en Italie par la Suisse & l'Allemagne en 1580 & 1581, Avec des Notes par M. de Querlon. Édition par Anne-Gabriel Meusnier de Querlon du journal rédigé en route et non repris par Montaigne. Le Jay, Rome et Paris, 1774. онлайн у Вікіджерелах.
Українські переклади
- Мішель Монтень. Проби: в 3 Т. / Пер. з фран. Анатолія Перепаді. — Київ: Дух і Літера, 2005—2007.
- Мішель Монтень. Проби: вибране / М. Монтень; пер. з фр. та примітки А. О. Перепаді; післямова В. Л. Скуратівського; худож.-оформлювач Б. П. Бублик. — Харків : Фоліо, 2012. — 443 с. — (Б-ка світ. літ-ри). — , .
Література
- Монтень, Мішель-Ейкем де // Філософський енциклопедичний словник / В. І. Шинкарук (гол. редкол.) та ін. — Київ : Інститут філософії імені Григорія Сковороди НАН України : Абрис, 2002. — С. 396. — 742 с. — 1000 екз. — ББК (87я2). — .
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelU0TDBGeWJXOXBjbWxsYzAxcFkyaGxiRVJsVFc5dWRHRnBaMjVsTG5OMlp5OHlNREJ3ZUMxQmNtMXZhWEpwWlhOTmFXTm9aV3hFWlUxdmJuUmhhV2R1WlM1emRtY3VjRzVuLnBuZw==.png)
- Erich Auerbach, " L'humaine condition ", у кн. Mimésis. La Représentation de la réalité dans la littérature occidentale, Paris : Gallimard, 1968 [перше видання Berne: A. Francke, 1946].
- Robert Aulotte, Montaigne: «Essais», Presses Universitaires de France, 1988
- Michel Butor, Essais sur les Essais, Gallimard, Paris, 1968
- Marc-Henri Chardin Lire et relire Montaigne, lumière des temps — 248 pages.. Éd. Glyphe, Paris 2009
- André Comte-Sponville. Dictionnaire amoureux de Montaigne, Plon, 2020.
- Cresson, André, Montaigne, sa vie, son œuvre, avec un exposé de sa philosophie, PUF
- Philippe Desan Dictionnaire de Michel de Montaigne dirigé par Philippe Desan, Paris, Champion, 2004, — (). éd. augmentée, 2007.
- D. Frame Montaigne, une vie, une œuvre, par D. Frame, tr. p. J.-C. Arnould, N. Dauvois et P. Eichel, Paris, Champion, 1994
- Marc Fumaroli, Michel de Montaigne ou l’éloquence du for intérieur, Les formes brèves de la prose et le discours continu (xvie-xviie s.), éd. J. Lafond, Vrin, Paris, 1984, pp. 27-50
- André Gide Essai sur Montaigne, 1929.
- Madeleine Lazard Michel de Montaigne, biographie, Éditions Fayard, 2002, ()
- Merleau-Ponty: Maurice Merleau-Ponty, Lecture de Montaigne, in: Signes, Gallimard, Paris, 1960
- Olivier Naudeau La pensée de Montaigne et la composition des Essais, éd Droz, 1975
- Michel Onfray, Préface à Montaigne: Vivre à Propos, traduction par Pascal Hervieu de deux chapitres des Essais (III, 5 Sur des vers de Virgile; et III, 13 De l'expérience) Arthaud — Coll. Flammarion
- Jean Provost, La Vie de Montaigne, Paris, Zulma, 1992 (1re éd. 1926)
- Charles-Augustin Sainte-Beuve, Causeries sur Montaigne, Champion, Paris, 2003.
- Jean Starobinski Montaigne en mouvement — éd. Folio Essais
- Albert Thibaudet, Montaigne Texte établi par Floyd GRAY d'après les notes manuscrites. Gallimard, 1963
- Pierre Villey 1908, Les sources et l'évolution des Essais de Montaigne, tome I: Les sources et la chronologie des Essais; tome II: L'évolution des Essais, Paris, 1908 ; онлайн на сайті Gallica[недоступне посилання з квітня 2019].
- Pierre Villey,1911 L'influence de Montaigne sur les idées pédagogiques de Locke et de Rousseau, 270 p., Hachette, Paris, 1911
Див. також
- 8890 Монтень — астероїд, названий на честь філософа.
Посилання
- Монтень Мішель // Зарубіжні письменники : енциклопедичний довідник : у 2 т. / за ред. Н. Михальської та Б. Щавурського. — Тернопіль : Навчальна книга — Богдан, 2006. — Т. 2 : Л — Я. — С. 209. — .
Вікіцитати містять висловлювання від або про: Мішель де Монтень |
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Michel de Montaigne |
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Мішель де Монтень |
- Київ… чому Монтень? // День
- Із «середньофранцузької» на середньоукраїнську // Україна Молода [ 12 жовтня 2008 у Wayback Machine.]
- Віталій Святовець. Мішель де Монтень про форми деталізації в житті і творчості. [ 10 вересня 2007 у Wayback Machine.]
- Головне про філософів: Мішель де Монтень // «Новий Акрополь»
- Монтень Мішель-Ейкем де [ 26 жовтня 2020 у Wayback Machine.] Тофтул М. Г. Сучасний словник з етики. — Житомир: Вид-во ЖДУ ім. І. Франка, 2014. — 416с.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Ukrcenter Primitki Mishel Ekem de MontenMichel Eyquem de MontaigneNarodivsya28 lyutogo 1533 1533 02 28 Sen Mishel de MontenPomer13 veresnya 1592 1592 09 13 59 rokiv Sen Mishel de MontenGromadyanstvo FranciyaNacionalnist FranciyaDiyalnistpismennik filosof eseyist moralist politichnij diyachSfera robotifilosofiyaAlma materd i Tuluzkij universitetMova tvorivfrancuzkaNapryamokgumanizmZhanreseMagnum opusProbiKonfesiyakatolicka cerkvaBatkodRodichid 1 U shlyubi zd 2 Avtograf Mishel de Monten u Vikishovishi Vislovlyuvannya u VikicitatahAvtograf Montenya Mishel Ekem de Monten fr Michel Eyquem de Montaigne miʃɛl ekɛm de mo tɛɲ 28 lyutogo 1533 13 veresnya 1592 francuzkij filosof i pismennik epohi Vidrodzhennya Eseyist moralist vidomij nasampered yak avtor Prob fr Essais takozh perekladayetsya yak Doslidi Gromadskij diyach dvichi buv obranij merom Bordo Robotu nad Probami kotri prinesli jomu svitovu slavu Monten prodovzhuvav do samoyi smerti BiografiyaRodinne pohodzhennya Zamok Monten buv majzhe cilkovito zrujnovanij pid chas pozhezhi 1885 roku ale vezha v yakij roztashovuvalasya biblioteka Montenya ne postrazhdala j ne zaznala zhodnih zmin z XVI stolittya Mishel Monten narodivsya v kupeckij sim yi rodove im ya yakoyi bulo Ekem 1477 roku jogo pradid Ramon Ekem 1402 1478 pridbav u barona Montravelya pomistya Monten yake skladalosya iz zamku ta prileglih zemel Did Montenya Grimon Ekem 1450 1519 sin Ramona Ekema ta Izabo de Ferreg 1428 1508 buv kupcem i mav uspishnij torgovij dim u Bordo Batko Montenya P yer Ekem de Monten ye pershim z rodini hto narodivsya v zamku Monten Vin vidmovivsya vid komerciyi j prisvyativ sebe kar yeri vijskovika Zokrema vin brav uchast v italijskih kampaniyah 1529 roku P yer Ekem de Monten odruzhivsya z dochkoyu tuluzkih kupciv Antuanettoyu de Lupp de Vilnev Rodina Antuanetti bula ispankogo pohodzhennya yak pripuskayut z vihresheneh ispanskih yevreyiv Prote yiyi rodina bula povnistyu integrovana v togochasnomu francuzkomu hristiyanskomu suspilstvi Statki rodini Lupp de Vilnev priblizno dorivnyuvali statkami Ekemiv Pershi dvi ditini vid shlyubu P yera de Montenya ta Antuanetti de Lupp de Vilnev pomerli v rannomu vici Mishel buv pershoyu ditinoyu yaka vizhila Vin buv starshim bratom svoyih simoh brativ i sester P yer de Monten zavdyaki vdalomu gospodaryuvannyu j shlyubu znachno zbilshiv svoyi statki Vin buv shanovanim gromadyaninom Bordo j projshov usi shabli municipalnoyi kar yeri obijnyavshi 1554 roku posadu mera Bordo U Probah Mishel Monten iz zahoplennyam i povagoyu vidgukuyetsya pro svogo batka natomist majzhe nichogo ne kazhe pro svoyu matir Tozh pripuskayut sho z neyu vin mav desho napruzheni stosunki Navchannya P yer Ekem de Monten buv osvichenyu lyudinoyu j buv svoyemu sinovi Mishelyu shiroku osvitu v dusi gumanizmu XVI stolittya U vihovanni sina batko spiravsya na principi Erazma Roterdamskogo vikladeni v jogo tvori De pueris instituendis za yakim dityam treba prisheplyuvati ohotu do navchannya cherez nesiluvanu volyu j vlasne bazhannya Mishel vihovuvavsya bez zaboron Domashnim vihovatelem Mishelya buv medik iz Nimechchini na im ya Gorstanus yakij navchav jogo gumanitarnih disciplin ta rozmovlyav z nim viklyuchno latinoyu yaka v toj chas bula obov yazkovoyu drugoyu movoyu vsih osvichenih yevropejskih elit Pravilo rozmovlyati z Mishelem latinoyu bulo neporushnim i obov yazkovim yak dlya batkiv tak i dlya prislugi Za slovami Montenya cej metod opanuvannya latinskoyi movi viyavivsya duzhe uspishnim Bez knizhok bez gramatiki bez nagajki j bez sliz ya opanuvav latinu sho bula nastilki zh chista yak i v mogo vchitelya Vodnochas Monten ziznayetsya sho v shestirichnomu vici francuzka mova j perigorska govirka buli dlya mene takimi zh nezrozumilimi yak i arabska Z 7 do 13 rokiv Monten navchavsya v Gijyenskomu kolezhi v Bordo de opanovuvav gramatiku j ritoriku Gijyenskij kolezh buv odnim z viznachnih centriv gumanizmu v misti Kolezhem keruvav portugalec Andre de Guvea navkolo yakogo zibralisya vidatni gumanisti togo chasu Matyuren Kordye Eli Vine Zhorzh Byushanan Zhan Vizazhye Mishel vidchuvav vidrazu do suvoroyi disciplini v kolezhi navchannya z primusu ta iz zastosuvannyam fizichnih pokaran bulo dlya nogo nesterpnim Prote same tut Monten zdobuv shiroki gumanitarni znannya rozshiriv kolo svoyih ulyublenih avtoriv takimi imenami yak Ovidij Vergilij Terencij Plavt U kolezhi vin takozh viyaviv interes do teatru do chogo zaohochuvav uchniv direktor zakladu do poezij ta ritorichnih igor yaki za vislovom Erazma Rotterdamskogo ye gimnastikoyu dlya intelektu Na poglyadi Montenya vplinuli ideyi stoyicizmu ta skepticizmu Pro zhittya Montenya z 14 do 22 rokiv zbereglosya malo vidomostej 1556 roku molodij Monten buv radnikom v podatkovomu sudi Perige zajnyavshi posadu batka yakij na dva roki perejshov na post mera Bordo Doslidniki zhittya Montenya pripuskayut sho v cej chas u Gijyenskomu kolezhi vin prosluhav kurs filosofiyi gumanista Marka Antuana Myure potim prodovzhiv osvitu na fakulteti prava Tuluzkogo a zgodom i Parizkogo universitetiv Yuridichna kar yera bula netipovoyu dlya starshogo sina shlyahetskoyi rodini yakogo zazvichaj chekala kar yera vijskovogo diplomata chi funkcionera pri korolivskomu dvori Ta na vidminu vid svogo batka Mishel ne mav shilnosti do fizichnih vprav za vinyatkom verhovoyi yizdi Stavlennya do religiyi Monten buv vihovanij v katolickij viri j use zhittya retelno dotrimuvavsya vsih religijnih pripisiv Suchasniki ne sumnivalisya v shirosti jogo stavlennya do viri Vodnochas Monten vvazhav sho viru lyudina ne obiraye a yiyi nav yazuyut chuzhoyu voleyu Mi hristiyani takim samim chinom yak mi ye perigorcyami abo nimcyami Mi oderzhuyemo viru ne vid mirkuvannya chi intelektu a vid avtoritetu j chuzhoyi voli A v samomu kinci Prob Monten posilayuchis na citatu z Goraciya pishe sho prisvyachuye svoyu starist Apollonovi Tozh ocinki shodo stavlennya Montenya do religiyi duzhe riznyatsya Tak Sen Bev ta Andre Zhid vvazhali jogo neviruyuchim P yer Ville vvazhav jogo shirim katolikom dlya Zheralda Nakama svitoglyad Montenya buv blizkim do protestantizmu Turnon ta Mishel Onfre vvazhayut Montenya prihilnikom fideyizmu a na dumku Sofi Zhama Monten buv novim hristiyaninom yakij ne hotiv zamovchuvati yevrejske korinnya svoyeyi rodini Prote 1676 roku za podannyam Zhaka Beninya Bossyue Probi Montenya buli zaneseni do spisku knizhok zaboronenih katolickoyu cerkvoyu Index Librorum Prohibitorum Suddivstvo 1556 1570 Z 22 do 37 rokiv Monten pracyuvav suddeyu v sudi Perige a pislya jogo likvidaciyi 1557 roku v parlamenti Bordo de zasidav svogo chasu dyadko Montenya dvoye dvoyuridnih brativ jogo materi a takozh jogo did ta batko majbutnoyi druzhini Montenya Parlament Bordo skladavsya z troh palat Velikoyi palati abo palati podan a takozh dvoh palat rozsliduvan yaki zajmalisya vivchennyam nadto skladnih sprav Same v odnij z cih palat pracyuvav Monten Parlament ne lishe vershiv pravosuddya a j reyestruvav edikti ta ukazi korolya yaki bez takoyi reyestraciyi ne pidlyagali vikonannyu U periodi nestabilnosti zokrema pid chas religijnih voyen yaki rozpochalisya 1562 roku j trivali majzhe 30 rokiv miskij parlament spivpracyuvav z gubernatorom mista priznachenogo korolem ta merom mista yakogo obirav municipalitet u spravi dotrimannya gromadskogo poryadku Chleni parlamentu kooptuvalisya do nogo posada v parlamenti prodavalasya abo peredavalasya inshomu pislya vidstavki j vidmovi vid neyi Posada radnika parlamentu peredbachala takozh uchast v politichnih misiyah Osoblivo pochesnimi buli misiyi do korolivskogo dvoru Monten mav blizko desyati takih misij do dvoru Genriha II ta Karla IX Monten buv zahoplenij atmosferoyu korolivskogo dvoru prote jogo nezalezhnij duh ne poyednuvavsya z rollyu pridvornogo j vid kar yeri pri dvori vin vidmovivsya Etyen de lya Boesi Dokladnishe Etyen de lya Boesi Najprimitnishoyu podiyeyu cogo periodu zhittya bula zustrich 25 richnogo Montenya z poetom Etyenom de lya Boesi Lya Boesi takozh zasidav u parlamenti Bordo Na chas znajomstva z Montenem jomu bulo 28 rokiv u 32 roki lya Boesi pomer Lya Boesi na chas znajomstva mav bilshij zhittyevij dosvid za svogo majbutnogo druga viris sirotoyu buv vzhe odruzhenim brav uchast v pacifikaciyi Gviyenni pid chas zavorushen 1561 roku Lya Boesi mav yuridichnu osvitu buv eruditom z shirokimi gumanitarnimi znannyami pisav latinskomovni virshi ta politichni traktati Najvidomishim tvorom lya Boesi ye jogo Mirkuvannya pro dobrovilne rabstvo Cyu promovu Monten navit zbiravsya vklyuchiti do svoyih Prob prote vidmovivsya vid cogo cherez reakciyu protestantskih kil yaki vvazhali cej tvir vipadom proti korolya Druzhba Montenya ta lya Boesi stala legendarnoyu U vidanni 1588 roku Monten tak aforistichno poyasniv prichinu druzhbi z lya Boesi Tomu sho ce vin tomu sho ce ya parce que c etait lui parce que c etait moi Cya pripiska bula zroblena Montenem na polyah svogo osobistogo primirnika Prob Odnim chornilom tomu sho ce vin ta inshim chornilom tomu sho ce ya Monten buv tovariskoyu lyudinoyu j mav chimalo priyateliv prote druzhbu z lya Boesi vvazhav vinyatkovoyu takoyu sho traplyayetsya raz na trista rokiv Ale druzhba trivala ne dovgo Lya Boesi pomer 1563 roku yak gadayut zarazivshis pid chas epidemiyi chumi Odruzhennya Pislya vtrati druga Monten sprobuvav znajti rozradu v lyubovnih prigodah Vsuperech hristiyanskim dogmam Monten pidkreslyuye prirodnist i neobhidnist statevih znosin yak dzherela zadovolennya Osobistomu dosvidu v kohanni prisvyacheno tri rozdili Prob Pro silu uyavi Pro tri vidi spilkuvannya Pro Virgiliyevi virshi Zhoden z romaniv Montenya ne trivav dovgo Period lyubovnih prigod zakinchivsya 1565 roku koli Monten virishiv odruzhitisya Vin uzyav shlyub 23 serpnya 1565 roku z 20 richnoyu Fransuazoyu de la Shassen sho pohodila iz zamozhnoyi rodini predstavnikiv Bordoskogo parlamentu 1569 roku batko Fransuazi navit stav golovoyu parlamentu Bordo Ne vidomo chi buv shaslivim shlyub Montenya Z cogo privodu zalishilisya dovoli superechlivi svidchennya Zagalom Monten ne ototozhnyuvav shlyub z kohannyam Vin buv perekonanij u potribnosti institutu shlyubu j dotrimuvavsya zvichayiv pov yazanih zi statusom odruzhenogo prote zavzhdi spav u okremij spalni Z inshogo boku vidomo sho druzhina Montenya pislya jogo smerti doklala velikih zusil dlya zberezhennya pam yati pro svogo cholovika a osoblivo jogo literaturnoyi spadshini Pislya smerti batka 1568 roku vid yakogo Monten uspadkuvav chimali statki ta rodinnu sadibu Monten vidijshov vid sluzhbi v magistrati Na perehid do privatnogo zhittya mogla takozh vplinuti peredchasna smert p yati z shesti jogo dochok Shopravda 1569 roku Monten zrobiv podannya na vstup do Velikoyi palati prote v comu jomu bulo vidmovleno Pislya cogo vin ostatochno vidijshov vid miskih sprav i 23 lipnya 1570 roku peredav svoyu posadu Florimonovi de Remonu Pismennicka pracya 1571 1592 Pislya vidstavki z posadi v parlamenti Bordo Monten zminiv svoye zhittya Vin pereselivsya u svoyu sadibu de virishiv zajnyatisya vedennyam gospodarstva samoosvitoyu ta rozdumami Prote jogo vidstavka ne oznachala izolyaciyi vid svitu Na prohannya korolya vin vistupaye poserednikom v konflikti zgodom prijmaye svoye obrannya na posadu mera Bordo hocha vidmovlyayetsya vid bud yakih pochestej ta zalishaye vilnij chas i dlya sebe 1571 roku za ukazom Karla IX Monten stav licarem Ordena Svyatogo Mihajla 1573 roku korol takozh prisvoyuye jomu pochesne pridvorne zvannya gentilhomme ordinaire du roi Lider gugenotiv Genrih Navarrskij majbutnij Genrih IV takozh prisvoyiv Montenyu pochesne pridvorne zvannya 1577 roku 1579 roku Genrih III stvoriv orden Svyatogo Duha j Monten buv nagorodzhenij kolye ordena hocha tochno ne vidomo za yaki same zaslugi jogo bulo vidznacheno Monten chasom zalishav svoyu sadibu navit na trivalij chas i virushav u mandri krayinami Yevropi Probi Dokladnishe Probi Bibliotechna kimnata okrugloyi formi i plaskoyi stini v nij stilki skilki treba dlya stolu j krisla kruglota cya daye meni zmogu obijmati odnim poglyadom usi knizhki postavleni na polichkah p yatma ryadami Monten prikrasiv svoyu biblioteku aforizmami antichnih avtoriv greckoyu ta latinoyu Yedinij visliv francuzkoyu jogo vlasna znamenita formula Que sais je Sho ya znayu Poryad z jogo pismovim stolom buv visliv Terenciya Ya lyudina j gadayu sho nisho lyudske meni ne chuzhe V odnij z vezh svogo zamku Monten oblashtuvav biblioteku yaka bula jogo ulyublenim miscem intelektualnogo dozvillya chitannya rozdumiv mriyannya ta literaturnoyi praci Koli ya vdoma ya najchastishe sidzhu u biblioteci zvidki odnim poglyadom mozhna ohopiti vse moye gospodarstvo Adzhe ce misce znahoditsya nad v yiznoyu bramoyu i pid nogami ya bachu sad ptasharnyu ditinec i bilshist dvirskih zabudov Tut ya pereglyadayu to tu knizhku to tu bez namiru i ladu navmannya yak dovedetsya to viddayusya rozdumam to pohodzhayuchi chirkayu abo diktuyu moyu fantaziyu yak ocyu Robotu nad svoyimi Probami Monten rozpochav 1572 roku v 39 richnomu vici j prodovzhuvav yiyi do svoyeyi smerti 1592 roku tobto bilsh yak dvadcyat rokiv Pismennicka robota neridko pererivalasya cherez politichnu ta diplomatichnu diyalnist Montenya a takozh cherez podorozhi Pershi Probi kniga I ta pochatok knigi II napisani v 1572 1573 rokah za strukturoyu nagaduvali populyarni perekazi antichnih avtoriv sho yih chasto robili z didaktichnoyu metoyu Ce buli korotki prosti teksti v yakih bulo zibrano prikladi z istoriyi ta moralni sentenciyi do yakih dodavalosya dekilka mirkuvan zazvichaj pozbavlenih osoblivoyi originalnosti Avtorske Ya v cih rannih Probah she vidsutnye Sam Monten viznavav sho jogo ranni teksti ye desho chuzhoridnimi u porivnyanni z nastupnimi Blizko 1579 roku Monten vreshti zbagnuv sho same vin hoche vidobraziti v Probah Jogo meta opisati samogo sebe Tak narodivsya novij zhanr yakij piznishe stav zhanrom ese Dopovnennya j vipravlennya ostannih misyaciv zhittya vin robiv u tak zvanomu Bordoskomu primirniku Monten do svoyeyi smerti 1592 roku prodovzhuvav gotuvati do vidannya cyu novu redakciyu Prob Soldat i diplomat Statuya Mishelya Montenya z bilogo marmuru skulptora Dominika Fortyune Maggesi 1858 Bordo Plosha Kenkons Monten na dumku istorikiv skorish za vse brav uchast u vijnah sho vidbuvalisya mizh 1573 ta 1577 rokami U Probah ne zgaduyetsya pro te u yakomu statusi Monten brav u nih uchast Odnak chislenni alyuziyi svidchat pro te sho vin buv soldatom a v knigah I i II ye opisi zbroyi ta analiz problem vijskovoyi strategiyi sho pidtverdzhuye jogo znannya vijskovogo zhittya Monten zasudzhuye zagarbnicku ta gromadyansku vijnu j viznaye lishe vijnu oboronnu Shodo zhorstokosti religijnih voyen Monten pishe take Ya ledve mig pripustiti persh nizh pobachiv navich sho ye taki irodi yaki radi vbivati zadlya samoyi vtihi mordu yaki radi rubati i sikti na kapustu inshih lyudej i nastalyuvatisya u vigaduvanni nebachenih muk ta novih odmin dushogubstva i to bez nenavisti bez pozhitku abi lish nasititisya vtishnim dlya nih vidoviskom korchiv i drigiv zhalisnih zojkiv i repetu goropahi sho konaye v mukah Monten nikoli bagato ne poshiryuvavsya pro svoyu diplomatichnu diyalnist Z memuariv nam vidomo sho Monten buv upovnovazhenij vesti peremovini mizh Genrihom Navarrskim ta Genrihom I de Gizom blizko 1572 roku 1574 roku na prohannya gubernatora Bordo Monten mav poklasti kraj superechci mizh polkovodcyami korolivskoyi armiyi v Perigori a 1583 roku Monten vistupiv poserednikom mizh marshalom de Matinjonom ta Genrihom Navarrskim Ostannij vidvidav Montenya 1587 roku Nareshti 1588 roku Monten viv peremovini mizh Genrihom III ta korolem Navarri hocha pro predmet peremovin tochnih vidomostej ne zbereglosya U Probah Monten opisav svoyi principi vedennya peregovoriv U nebagatoh vipadkah koli poserednikuvav mizh knyazhatami u tih podilah i peredilah yaki nas nini rozdirayut ya pilno unikav uvoditi kogos v omanu chi lichkuvatisya Hto prilomivsya do cogo remesla toj silkuyetsya krashe maskuvatisya i vdaye sebe postuplivishim i zgidlivishim nizh naspravdi A ot ya vislovlyuyu svoyi perekonannya navprostec i rishuche svoyim bogom Dosi meni velosya tak shaslivo sho malo hto spilkuyuchis iz suprotivnimi storonami styagav na sebe menshe pidozr i zaluchav sobi bilshe laski i dobrozichlivosti nizh ya Ya zavshe shirij a ce z pershogo poglyadu legko viklikaye prihilnist i doviru Mandrivnik Skrinka iz zamku Montenya v yakij 1770 roku abatom Zhozefom Pryuni bulo znajdeno rukopis Podorozhnogo shodennika Montenya Shodennik bulo opublikovano 1774 roku Podorozh Mishelya Montenya do Italiyi 1580 1581 Z Prob Mandri meni obtyazhlivi yedine cherez koshti yaki znachni j dlya mene neposilni bo ya zvik brati z soboyu pishnij kinnij pochet chislennishij nizh potribno Ne hochu shob utiha mandriv psuvala meni utihu spochinku navpaki ya pragnu shob odna pidtrimuvala i zhivila inshu Mishel Monten 1580 roku pislya publikaciyi pershih dvoh knig Prob Monten zdijsniv veliku podorozh sho trivala 17 misyaciv Monten podorozhuvav Shvejcariyeyu Nimechchinoyu ta Italiyeyu Zavdyaki cij podorozhi Monten rozrahovuvav polipshiti zdorov ya oskilki tak samo yak i jogo batko strazhdav vid nirkovoyi kolki Same z ciyeyi prichini vin pid chas podorozhi vidviduvav rizni vodni kurorti Podorozhnij shodennik Journal de voyage Montenya ne priznachavsya dlya oprilyudnennya Ce zbirka notatok prisvyachenih nasampered samopochuttyu Montenya ta miscevim cikavinkam Persha chastina shodennika zapisana sekretarem zi sliv Montenya drugu chastinu pisav sam Monten italijskoyu movoyu Togochasni podorozhi buli spovneni riznih rizikiv ta trudnoshiv ta she j vimagali chimalih koshtiv Monten virushiv u dorogu u velikij kareti zi svoyim molodshim bratom shvagerom sekretarem slugami ta mulami yaki perevozili bagazh Do Montenya takozh priyednavsya Sharl d Estissak sin znajomoyi Montenya yakij uzyav iz soboyu 5 cholovik ta podiliv z Montenem koshti Zavdyaki Shodenniku mozhna tochno vidtvoriti marshrut podorozhi Mandrivniki zupinyalisya zokrema v takih mistah Plomb yer 11 dniv Bazel Baden 5 dniv Myunhen Veneciya 1 tizhden Rim 5 misyaciv ta Lukka 17 dniv Monten podorozhuvav zaradi vlasnogo zadovolennya Yaksho ya minuv shos gidne uvagi to vertayusya nazad kozhna doroga dlya mene odnakovo dobra ya ne nakreslyuyu sobi neporushnoyi liniyi ni pryamoyi ni krivoyi Tilo u mene gnuchke i podatlive i vpodobannya taki prosti yak tilki mozhna Riznicya zvichayiv mizh odnim i drugim narodom zavdaye meni lishe vtihi odmini Kozhnij zvichaj maye svoyu raciyu Osoblivo jogo cikavili zustrichi z riznimi lyudmi zavdyaki yakim mozhna bulo b shlifuvati svij rozum ce buli perevazhno predstavniki miscevoyi vladi vcheni ta religijni diyachi riznogo spryamuvannya odniyeyu z cilej podorozhi bulo provedennya shirokih sposterezhen pro viruvannya lyudej Pri comu Monten ne osoblivo perejmavsya shedevrami mistectva chi krasotami prirodi U veresni 1581 roku v lazni mista Lukka vin oderzhav zvistku pro svoye obrannya merom Bordo pislya chogo virishuye povernutisya na batkivshinu Mer Bordo Estamp Toma de Le z portretom Montenya sho prikrashav vidannya Prob 1608 roku Citata vnizu nalezhit Fransua de Malerbu Povernuvshis do svogo zamku Monten znajshov list vid Genriha III u yakomu toj vitav jogo z obrannyam mera j prosiv negajno perejnyati na sebe ci obov yazki I vi zrobite rich yaka bude meni priyemnoyu a protilezhne meni nadzvichajno ne spodobalos bi dodav korol Ochevidno kandidatura Montenya bula pidtrimana cherez te sho vin buv vzhe vidomij yak vmilij peremovnik pozitivno sprijmalasya jogo pomirkovanist chesnist pozapartijnist ta dobri stosunki z Genrihom III ta Genrihom Navarrskim yakij i zaproponuvav jogo na cyu posadu Pid chas svogo mandatu Monten rozgornuv shiroku diyalnist spryamovanu na zberezhennya miru v misti popri postijni protistoyannya mizh katolikami i protestantami na brak yednosti v miskomu parlamenti ta skladnim politichnim stosunkam mizh korolem Franciyi yakogo na misci predstavlyav marshal Matinjon ta korolem Navarri yakij vladaryuvav u cij provinciyi Pislya dvoh rokiv mandatu 1583 roku Montenya bulo pereobrano ne zvazhayuchi na shalenij opir predstavnikiv ultrakatolickoyi Ligi v parlamenti Pereobrannya bulo vidznakoyu velikih zaslug Montenya na posadi mera adzhe do nogo ce traplyalosya lishe dvichi Za shist tizhniv do kincya drugogo mandatu 31 lipnya 1585 roku v Bordo spalahnula epidemiya chumi yaka z chervnya do grudnya prizvela do smerti ponad 12 tisyach osib Monten ne zalishivsya v misti na ceremoniyu peredachi posadi mera svoyemu nastupniku a vidbuv do svogo zamku v odnomu z listiv vin napisav sho boyavsya zarazitisya Cej incident sho ne viklikav zhodnoyi reakciyi suchasnikiv cherez tri stolittya sprichiniv polemiku kritiki Montenya zakidali jomu nesumlinne stavlennya do svoyih obov yazkiv mera Ostanni roki Zbagativshis novim zhittyevim dosvidom Monten nevdovzi vzyavsya za napisannya tretoyi knigi svoyih Prob Prote spokoyu godi bulo znajti Franciya znovu opinilasya na porozi vijni Genrih III vstupiv u soyuz z Genrihom de Gizom liderom Katolickoyi ligi proti Genriha Navarrskogo rozv yazavshi takim chinom vosmu gromadyansku vijnu U lipni 1586 roku 20 ti tisyachna korolivska armiya pochala oblogu Kastijona oboronu yakogo trimav Monten bezposeredno vidchuvav vijnu oskilki Kastijon roztashovanij za 8 km vid jogo zamku Chastina vorogiv ye bilya moyih vorit a insha chastina maroderi she girshi vorogi Monten ne vidguknuvsya na zaklik do aristokratiyi bitisya na storoni korolya Vidmova Montenya vid uchasti u zbrojnomu konflikti vidavalasya pidozriloyu dlya oboh storin A v serpni v rajoni protistoyannya z yavilasya chuma A 1 veresnya Kastijon bulo vzyato Tikayuchi vid chumi Monten razom z matir yu druzhinoyu i dochkoyu pokinuv svij zamok Protyagom shesti misyaciv Monen poneviryavsya po druzyah yaki ne zavzhdi gostinno jogo prijmali U berezni 1587 roku vin povernuvsya u svij zamok splyundrovanij vnaslidok vijni j epidemiyi U kvitni de Tyurenn vidvojovuye nazad Kastijon A pislya peremogi pid Kutrasom 23 zhovtnya 1587 roku u zamok do Montenya na dva dni pribuv sam Genrih Navarrskij U sichni 1588 roku 55 richnij Monten virushiv do Parizha z metoyu publikaciyi svoyeyi knigi Vodnochas vin otrimav doruchennya vid korolya Navarri ta marshala de Matinjona jogo starshij sin suprovodzhuvav Montenya provesti peremovini z Genrihom III Podorozh bula dovoli nespokijna Bilya Angulema Monten buv zaareshtovanij i pograbovanij protestantami yaki zvilnili jogo lishe pislya vtruchannya princa Do Parizha Monten pribuv 18 lyutogo Anglijski j ispanski posli gubilisya v zdogadah pro prichinu vizitu Montenya j virishili sho jdetsya pro yakus tayemnu misiyu napriklad pro vijskovij alyans z Katolickoyu ligoyu Yak vidomo Monten zavzhdi trimav u sekreti vsyu svoyu diplomatichnu diyalnist U travni 1588 roku Monten stav svidkom povstannya sho vvijshlo v istoriyu pid nazvoyu Den barikad Naslidkom povstannya stav triumfalnij vhid u misto Genriha I de Giza ta vtecha korolya U takij situaciyi Monten virishiv takozh zalishiti misto Povernuvshis do Parizha v lipni Monten buv zaareshtovanij predstavnikami Ligi j uv yaznenij v Bastiliyi Dlya zvilnennya Montenya znadobilosya osobiste zvernennya korolevi materi do Genriha I de Giza U Parizhi Monten poznajomivsya z Mari de Gurne 1565 1645 26 richnoyu divchinoyu yaka shiro zahoplyuvalasya jogo tvorchistyu Monten zaproponuvav Mari de Gurne stati jogo nazvanoyu dochkoyu pislya smerti Montenya vona prisvyatila svoye zhittya i statki organizaciyi perevidan tvoriv Montenya Za yiyi spriyannya vijshlo 11 posmertnih vidan Prob Monten chasto naviduvav yiyi v Gurne syur Arond Sama zh Mari de Gurne zajmalasya poshirennyam intelektualnoyi spadshini Montenya sered filosofiv ta eruditiv XVI stolittya takih yak yepiskop P yer Daniel Yue ta Da Mott Le Vayer U zhovtni listopadi 1588 roku Monten perebuvav u Blua de mali vidbutisya Generalni Shtati Dostemenno ne vidomo chi perebuvav vin tam pid chas ubivstva de Giza 23 grudnya 1588 roku Do lita 1590 roku Monten perebuvav u Bordo abi dopomogti marshalu de Matinjonu zabezpechiti u misti spokij i loyalnist novomu korolevi Genrihu IV yakogo Genrih III buv ubitij 1 serpnya 1589 roku publichno ogolosiv svoyim nastupnikom Do svoyeyi smerti 1592 roku Monten zalishavsya u vlasnomu zamku zajmayuchis redaguvannya ta vdoskonalennyam svoyih Prob Smert Montenya 1572 roku Monten rozmirkovuvav pro smert v dusi stoyikiv movlyav dobre pidgotuvatisya do smerti ye najvazhlivishoyu spravoyu lyudini Prote z chasom poglyadi Montenya na smert zaznali evolyuciyi j vin stav dotrimuvatisya epikurejskogo poglyadu pro te sho treba jti za prirodoyu Mi balamutimo zhittya turbotoyu pro smert a smert turbotoyu pro zhittya persha nam dokuchaye druga nas vrazhaye Ne proti smerti gotuyemosya mi ce odna mit Chvert godini strazhdan bez naslidkiv bez shkodi ne varta yakihos osoblivih pripisiv skazati po shirosti mi gotuyemosya proti prigotuvan smerti Yaksho mi ne umili zhiti nespravedlivo uchiti nas umirati i uskladnyuvati nam kinec usogo yaksho mi ne umili zhiti muzhno i spokijno to zumiyemo umerti dostotu tak samo Otzhe za Montenem smert sprava dosit korotkotrivala j vona ye ne metoyu a kincem zhittya Sami zh Probi zakinchuyutsya zaproshennyam vidchuti radist zhittya Ce najvisha i nibito bozka doskonalist umiti zazhivati shiro svoye isnuvannya Mi pragnemo inshogo stanu ne rozumiyuchi yak skoristatisya vlasnim vihodimo iz sebe ne vidayuchi yak zazhivati svita poki sluzhat lita Prote marno spiratisya na hidli i na hidlyah treba nam hoditi svoyimi nogami na najvishomu troni svitu sidimo lishe na sidnicyah Monten pomer u svoyemu zamku 13 veresnya 1592 roku u vici 59 rokiv Ne zbereglosya zhodnogo pryamogo svidchennya pro jogo smert Prote isnuyut tri listi jogo druziv yaki hoch i ne buli prisutni v ostanni hvilini zhittya Montenya perekazuyut svidchennya pro te sho vin pomer shaslivo j u spokoyu Zi svidchennya poeta Etyena Pask ye vidomo sho Monten strazhdav na rak gorla j v ostanni tri dni svogo zhittya ne mig govoriti Monten pismovo zaprosiv do svoyeyi kimnati druzhinu ta kilkoh susidiv i pomer pid chas sluzhbi bozhoyi sho vidpravlyalasya bilya jogo lozha Za zapovitom vdova Montenya perevezla jogo tilo do Bordo j pohovala v cerkvi ordenu Serce Montenya zalishilosya v rodinnij cerkvi Sen Mishenl de Monten Pid chas zrujnuvannya monastirya popil Montenya bulo perevezeno na cvintar monastirya kartezianciv Cherez rik pislya smerti Montenya jogo vdova zamovila skulptorovi Bartelemi Priyeru monumentalnij kenotaf yakij 1886 roku buv urochisto perevezenij u velikij vestibyul filologichnogo fakultetu Universitetu Bordo de zaraz roztashovanij Zgodom kenotaf buv peremishenij v inshij zal muzeyu Popil filosofa razom z popelom chenciv felyantinciv bulo perepohovano v stini Muzeyu Akvitaniyi Kimnata Montenya v jogo vezhi ranishe na stinah buli pishni freski Kenotaf Montenya BordoPrimitkihttps gallica bnf fr ark 12148 bpt6k210008n f46 image https gw geneanet org pierfit lang fr amp n de la chassaigne amp oc 0 amp p francoise Dzerkalo Tizhnya 49 524 4 10 grudnya 2004 Aforizmi ta citati Vid Mishelya Montenya Theophile Malvezin Michel de Montaigne Son Origine Sa Famille Slatkine 1970 Theophile Malvezin op cite p 33 Madeleine Lazard Michel de Montaigne Fayard 1992 p 24 Yevrejske pohodzhennya materi Montenya ostatochno ne dovedeno Div Sophie JAMA l Histoire juive de Montaigne Flammarion Th Malvezin Michel de Montaigne son origine sa famille 1875 C Roth Revue de Cours et Conferences 1937 D Frame Montaigne a bibliography 1975 Essais I 26 Alain Ruiz Presence de l Allemagne a Bordeaux du siecle de Montaigne a la veille de la Seconde Guerre mondiale Presses Universitaires de Bordeaux 1997 S 175 176 Arhiv originalu za 22 zhovtnya 2007 Procitovano 18 veresnya 2007 Roger Trinquet La jeunesse de Montaigne Ses origines familiales son enfance et ses etudes Nizet 1972 684 s Essais II 12 p 540 Essais II 12 p 608 Geralde Nakam Montaigne et son temps Les evenements et les Essais Nizet 1982 A Tournon Montaigne en toutes lettres Bordas 1989 Michel Onfray Du droit a l atheisme Le Monde du 6 7 fevrier 2011 p 26 Sophie Jama L Histoire juive de Montaigne Flammarion 2001 Essais I 28 Paul Bonnefon Montaigne et ses amis Armand Colin 1898 La vie intellectuelle a Bordeaux aux XVIe et XVIIe siecles Cledes 1957 Essais III 3 ukr pereklad t 3 s 49 Essais III 5 p 1060 Ukr pereklad Probi t II XI s 115 Ukr pereklad Probi t III I s 8 Ukr pereklad Probi t III IX s 180 Madeleine Lazard Michel de Montaigne Fayard 1992 p 263 Naselenni punkti sho zgaduyutsya v shodenniku Montaigne Paris La Fere Beaumont sur Oise Dormans Epernay Chalons Vitry le Francois Bar le Duc Vaucouleurs Domremy Mirecourt Epinal Plombieres Remiremont Thann Mulhouse Bale Baden Constance Lindau Augsbourg Munich Innsbruck Bolzano Trente Verone Vicence Padoue Venise Ferrare Bologne Florence Sienne Rome Lorette Ancone Urbin Florence Lucques Pise Plaisance Pavie Milan Turin Lyon Thiers Clermont Ferrand Limoges Perigueux Mauriac Montaigne Essais III 9 p 1191 Ukr pereklad Probi t III IX s 221 Grun La Vie publique de Michel de Montaigne Paris 1855 Essais III 12 p 1256 Essais III 12 p 1269 Ukr pereklad Probi t III XII s 292 Essais III 13 p 1347 Ukr pereklad Probi t III XIII s 364PraciVidannya Prob Znamenitij primirnik vidannya 1588 roku vidomij yak Bordoskij primirnik u yakomu avtor robiv chislenni vipravlennya j dopovnennya azh do svoyeyi smerti v 1592 roci Trivalij chas Bordoskij primirnik rozglyadali yak ostannyu literaturnu volyu avtora Originalni vidannya Essais livres I et II Bordeaux Simon Millanges 1580 Essais livres I et II Bordeaux Simon Millanges 1582 Essais livres I et II Paris Jean Richer 1587 Essais livres I et II et III bilshe 600 dopovnen do pershih dvoh tomiv Paris Abel Langelier 1588 Essais ed posthume Paris Abel Langelier 1595 etablie par Pierre de Brach et Marie de Gournay preface de Mlle de Gournay posmertne vidannya Naukovi vidannya Essais ed F Strowski P Villey F Gebelin dite Edition municipale 1906 1933 Essais reproduction phototypique de l Exemplaire de Bordeaux Paris Hachette 1912 reprint Slatkine 1988 3 vol reprintne vidtvorennya Bordoskogo primirnika Essais reproduction typographique de l Exemplaire de Bordeaux Paris Imprimerie nationale 1913 1931 reprintne vidtvorennya Bordoskogo primirnika Essais reproduction photographique du texte de 1580 Geneve Slatkine 1976 reprintne vidtvorennya primirnika 1580 roku Komentovani vidannya Essais ed Villey Saulnier vidtvorennya Bordoskogo primirnika Paris PUF 1965 perevidannya v 2 tomah 1978 avec notices notes et repertoire des sources par P Villey Komentari P Ville disertaciya yakogo Dzherela evolyuciyi Prob Les sources et l evolution des Essais 1933 zalishayetsya odniyeyu z najavtoritetnishih rozvidok pro Probi Montenya Perevidannya v seriyi Quadrige PUF 2004 Essais ed J Balsamo C Magnien Simonin et M Magnien vidtvorennya posmertnogo vidannya 1595 roku opublikovanogo Mari de Gurne Bibliotheque de la Pleiade Gallimard 2007 Vidannya suchasnoyu francuzkoyu Les Essais traduction en francais moderne osuchasneno lishe orfografiyu par Claude Pinganaud Arlea 1994 813 p Essais traduction en francais moderne par A Lanly za Bordoskim primirnikom coll Quarto Gallimard 2009 Zberezheno sintaksis Montenya Essais traduction en francais moderne par Guy de Pernon za vidannyam 1595 roku opublikovano v interneti 2008 Podorozhnij shodennik Journal du voyage de Michel de Montaigne en Italie par la Suisse amp l Allemagne en 1580 amp 1581 Avec des Notes par M de Querlon Edition par Anne Gabriel Meusnier de Querlon du journal redige en route et non repris par Montaigne Le Jay Rome et Paris 1774 onlajn u Vikidzherelah Ukrayinski perekladi Mishel Monten Probi v 3 T Per z fran Anatoliya Perepadi Kiyiv Duh i Litera 2005 2007 ISBN 966 7888 91 6 Mishel Monten Probi vibrane M Monten per z fr ta primitki A O Perepadi pislyamova V L Skurativskogo hudozh oformlyuvach B P Bublik Harkiv Folio 2012 443 s B ka svit lit ri ISBN 978 966 03 5103 5 ISBN 978 966 03 5105 9 LiteraturaMonten Mishel Ejkem de Filosofskij enciklopedichnij slovnik V I Shinkaruk gol redkol ta in Kiyiv Institut filosofiyi imeni Grigoriya Skovorodi NAN Ukrayini Abris 2002 S 396 742 s 1000 ekz BBK 87ya2 ISBN 966 531 128 X Rodinnij gerb Montenya Erich Auerbach L humaine condition u kn Mimesis La Representation de la realite dans la litterature occidentale Paris Gallimard 1968 pershe vidannya Berne A Francke 1946 Robert Aulotte Montaigne Essais Presses Universitaires de France 1988 Michel Butor Essais sur les Essais Gallimard Paris 1968 Marc Henri Chardin Lire et relire Montaigne lumiere des temps 248 pages Ed Glyphe Paris 2009 Andre Comte Sponville Dictionnaire amoureux de Montaigne Plon 2020 Cresson Andre Montaigne sa vie son œuvre avec un expose de sa philosophie PUF Philippe Desan Dictionnaire de Michel de Montaigne dirige par Philippe Desan Paris Champion 2004 ISBN 2 7453 1142 5 ed augmentee 2007 D Frame Montaigne une vie une œuvre par D Frame tr p J C Arnould N Dauvois et P Eichel Paris Champion 1994 Marc Fumaroli Michel de Montaigne ou l eloquence du for interieur Les formes breves de la prose et le discours continu xvie xviie s ed J Lafond Vrin Paris 1984 pp 27 50 Andre Gide Essai sur Montaigne 1929 Madeleine Lazard Michel de Montaigne biographie Editions Fayard 2002 ISBN 2 213 61398 2 Merleau Ponty Maurice Merleau Ponty Lecture de Montaigne in Signes Gallimard Paris 1960 Olivier Naudeau La pensee de Montaigne et la composition des Essais ed Droz 1975 Michel Onfray Preface a Montaigne Vivre a Propos traduction par Pascal Hervieu de deux chapitres des Essais III 5 Sur des vers de Virgile et III 13 De l experience Arthaud Coll Flammarion ISBN 978 2 08 121637 2 Jean Provost La Vie de Montaigne Paris Zulma 1992 1re ed 1926 Charles Augustin Sainte Beuve Causeries sur Montaigne Champion Paris 2003 Jean Starobinski Montaigne en mouvement ed Folio Essais Albert Thibaudet Montaigne Texte etabli par Floyd GRAY d apres les notes manuscrites Gallimard 1963 Pierre Villey 1908 Les sources et l evolution des Essais de Montaigne tome I Les sources et la chronologie des Essais tome II L evolution des Essais Paris 1908 onlajn na sajti Gallica nedostupne posilannya z kvitnya 2019 Pierre Villey 1911 L influence de Montaigne sur les idees pedagogiques de Locke et de Rousseau 270 p Hachette Paris 1911Div takozh8890 Monten asteroyid nazvanij na chest filosofa PosilannyaMonten Mishel Zarubizhni pismenniki enciklopedichnij dovidnik u 2 t za red N Mihalskoyi ta B Shavurskogo Ternopil Navchalna kniga Bogdan 2006 T 2 L Ya S 209 ISBN 966 692 744 6 Vikicitati mistyat vislovlyuvannya vid abo pro Mishel de Monten Vikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Michel de Montaigne Vikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Mishel de Monten Kiyiv chomu Monten Den Iz serednofrancuzkoyi na serednoukrayinsku Ukrayina Moloda 12 zhovtnya 2008 u Wayback Machine Vitalij Svyatovec Mishel de Monten pro formi detalizaciyi v zhitti i tvorchosti 10 veresnya 2007 u Wayback Machine Golovne pro filosofiv Mishel de Monten Novij Akropol Monten Mishel Ejkem de 26 zhovtnya 2020 u Wayback Machine Toftul M G Suchasnij slovnik z etiki Zhitomir Vid vo ZhDU im I Franka 2014 416s ISBN 978 966 485 156 2