Да́ко-ри́мська гіпо́теза про заснува́ння Кам'янця́-Поді́льського — одна з чотирьох гіпотез про заснування Кам'янця-Подільського. Припускає існування на території сучасного Кам'янця-Подільського (нині один із районних центрів Хмельницької області України) в перші століття нашої ери, в період дако-римських (Траянових) воєн, міста даків. В основі гіпотези лежать повідомлення кількох авторів 17 століття (Андреаса Целларія та інших) про тотожність Кам'янця дакійському місту Клепідаві, позначеному географом 2 століття Клавдієм Птолемеєм на лівому боці Дністра, в його середній течії .
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2WVM5aE55OUxVRjlIY21GMmRYSmhMbXB3Wnk4ek5UQndlQzFMVUY5SGNtRjJkWEpoTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Найдетальніше гіпотезу викладено в спеціальному випуску науково-популярного часопису «Пам'ятки України: історія та культура» (№ 4 за 1999 рік), де вміщено статтю київських архітекторів-реставраторів Ольги Пламеницької та її матері Євгенії Пламеницької (померла 1994 року) «Кам'янець-Подільський — місто на периферії Римської імперії». Автори гіпотези говорять про народження Кам'янця «на межі пізньоантичного та праслов'янського світу» , або — дещо розлогіше — «на межі могутнього античного світу, що переживав свій кінець, і слов'янства, що народжувалося як нова історична спільнота», у зв'язку з чим «на слов'янському ґрунті досвід античності дав потужний імпульс урбаністиці й фортифікації» .
Відправні точки гіпотези
Відправними точками дако-римської гіпотези є низка свідчень про заснування Кам'янця-Подільського даками. Ці свідчення належать до другої половини 17 століття .
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhrTDFKbFoyNXBYMUJ2Ykc5dWFTVkRNeVZCTmk1ZlUzUjFaR2x2WDBGdVpISmxKVU16SlVFMlgwTmxiR3hoY21scExtcHdaeTh5TURCd2VDMVNaV2R1YVY5UWIyeHZibWtsUXpNbFFUWXVYMU4wZFdScGIxOUJibVJ5WlNWRE15VkJObDlEWld4c1lYSnBhUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
1652 року в Амстердамі побачила світ книга про Королівство Польське, написана латинською мовою. Її автором був німецько-голландський математик, картограф, теоретик фортифікації Андреас Целларій . 1659 року також в Амстердамі з'явилося друге латиномовне видання «Королівства Польського…», а 1660 року в тому ж Амстердамі побачив світ німецькомовний варіант книги.
Окремий розділ виданої книги Целларій присвятив Подільському воєводству, а один із численних краєзнавчих нарисів — Кам'янцю. Ось як він починає розповідь про це місто (переклад із латини ):
Каменеція, Каменецум, Кам'янець, Кам'янець-Подільський також званий, є головним містом усього Поділля, яке багато вчених вважають давньою Клепідавою і гадають, що збудоване воно було даками до того, як вони уклали угоду з бастарнами… (Дивись римську книгу Фреліхія, книга III, частина I, стор. 265).
Як зазначає Ольга Пламеницька, римська книга Фреліхія, на яку посилається Целларій, «невідома сучасним історикам. Можливо, вона й не збереглася» . Проте цілком ймовірно, що Фреліхій — це угорський фізик, астроном і географ (David Frölich; латинізоване прізвище — Фреліхіус; 1595–1648). Серед його праць із географії найважливішими є дві книги, написані латиною: «Medulla Geographiae practicae» (1639) і «Cynosura seu Bibliotheca Viatorum» (Ульм, 1644). Як зазначають дослідники життя та творчості Давида Фреліха, обидва книги були добре відомі та використовувалися в країнах Західної та Центральної Європи. Якщо перша книга містить основи практичної географії, то друга — це своєрідний туристичний путівник. Він складається з двох частин по чотири книги в кожній.
Барон Августин Майєрберг, який 1661 року як посол імператора Священної Римської імперії Леопольда до російського царя Олексія Михайловича здійснив подорож у Московію та видав книгу про цю подорож, писав: «На Волині красується збудоване на високій горі місто Кам'янець (Camenecia), як дехто вважає, давня Клепідава (Clepidava), варте уваги більше своєю місцевістю, аніж укріпленнями» .
Про заснування Кам'янця даками засвідчує напис на гравюрі із зображенням міста, виконаній у другій половині 17 століття. У перекладі з німецької мови напис звучить так:
Каменецьк. Ця незрівнянна фортеця Каменецьк, головне місто Подільської землі, на річці Шмерцік розташована, даками збудована так, королем Зигмунтом I укріплена так, що турецький цісар Ахмет здобув її тільки через зраду.
Під річкою Шмерцік треба розуміти Смотрич. Гравюра зберігається в Львівській національній науковій бібліотеці імені Василя Стефаника. Оскільки турки здобули Кам'янець 1672 року, то гравюру та напис на ній виконано вже після виходу книги Целларія.
У путівнику «Cyaneae», виданому 1687 року в місті Аугсбург, є така розповідь :
Угорі на північ по Дністру лежать на Поділлі дуже міцні міста й замки, серед яких найбільшим є Кам'янець, званий Подільським. Був заснований дакійцями, а укріплений за короля Зигмунта.
Розповідаючи про Хотин в «Описі Молдавії» (книгу оприлюднено в 1715–1716 роках), Дмитро Кантемір на берегах рукопису зауважив: «Як нам здається, Хотин відповідає Трифулі або Аркободаві стародавньої Дакії, якщо Клепідава, як вважає Матей Претор, відповідає Кам'янцю, хоча він (Хотин) розташувався на південному березі Дністра, а не на північному». Далі автор це зауваження закреслив, тож до книги воно не увійшло . Особу Матея Претора в коментарях до «Опису Молдавії» не ідентифіковано.
Про ненадійність наведених вище джерел для серйозних висновків писав архівіст Іван Гарнага: «Можливо, в 17 столітті про даків писав один із ранніх польських істориків. Але нотатки історика — це не архівні документи, а твір дослідника. Його твердження ми повинні розглядати не як аксіому, а як дослідницький висновок, що не завжди ґрунтується на вірогідних джерелах» .
Клепідава та інші Птолемеєві міста
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJpTDFCVFRWOVdOemhmUkRNeU5sOVFkRzlzWlcxNUxuQnVaeTh4T0RCd2VDMVFVMDFmVmpjNFgwUXpNalpmVUhSdmJHVnRlUzV3Ym1jPS5wbmc=.png)
Грецький географ 2 століття Клавдій Птолемей, описуючи в «Посібнику з географії» Європейську Сарматію, розмістив на лівому березі Дністра, який за його описом «розділяв частини Дакії й Сарматії», 5 міст — Герактум, Гігентаваріум, Клепідаву, Метоніум, Кародунум, підкреслюючи їхню приналежність до Дакії.
Герактум (дані Птолемея) | 53° 30' сх. д. | 48° 40' пн. ш. |
Гігентаваріум (дані Птолемея) | 53° 10' сх. д. | 48° 40' пн. ш. |
Клепідава (дані Птолемея) | 52° 30' сх. д. | 48° 40' пн. ш. |
Метоніум (дані Птолемея) | 51° 00' сх. д. | 48° 30' пн. ш. |
Кародунум (дані Птолемея) | 49° 30' сх. д. | 48° 40' пн. ш. |
Кам'янець-Подільський (сучасні дані) | 26° 35' сх. д. | 48° 39' пн. ш. |
Румунський історик Василе Пирван етнічне походження назв «Герактум», «Гігентаваріум», «Метоніум», «Кародунум» пов'язував із кельтами. Тієї ж думки дотримувався український історик Юліан Кулаковський. Він також зазначав, що кельтські корені свідчать про дуже значний вік цих міст. Щодо Клепідави, то Кулаковський вважав, що ця назва вказує на гетів і даків .
Різні дослідники по-різному локалізували ці міста. Так, польський хроніст і географ 16 століття Бернард Ваповський припускав, що сучасний Кам'янець стоїть на місці Метоніума . Мовознавець Макс Фасмер виводив назву міста Кародунум (Кародун) із кельтських мов: carnu — купа каміння, dun — місто, фортеця. Як зазначає Юхим Сіцінський, «таким чином, стародавня назва Кародун — це те ж, що кам'яне місто, Кам'янець» . Російський філолог Федір Браун у праці «Дослідження в галузі гото-слов'янських відносин» (Санкт-Петербург, 1899), локалізуючи міста, вказані Птолемеєм, зазначив, що Кародун розміщувався на місці Кам'янця-Подільського .
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2WXk5ak1DOVFkRzlzWlcxbGFsOUxiR1Z3YVdSaGRtRmZNVFV4TXk1cWNHY3ZNelV3Y0hndFVIUnZiR1Z0WldwZlMyeGxjR2xrWVhaaFh6RTFNVE11YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Вавжинець Марчинський припускав, що Кам'янець стоїть на місці Петридави (назву утворено від грецького ρετρος — камінь). Ця думка набула певного поширення у краєзнавчій і історичній літературі. Однак, як зазначає Ольга Пламеницька, це помилка: два дакійські міста зі схожими назвами — Петродава та Патрідава — розміщені в Птолемея не на лівому, а на правому березі Дністра (в межах теперішньої Молдови та Румунії) .
Оскільки система координат Птолемея відрізняється від сучасної, то Євгенія та Ольга Пламеницькі розробили спеціальну методику порівняння даних. Спочатку вони зіставили географічні координати відомих міст із даними Птолемея. Виявилося, зокрема, що для Генуї різниця за довготою становить 20° 55', для Євпаторії — 27° 09'. Для Кам'янця, як вирахували дослідниці, вона мали би становити близько 26°. Найближчою до цього параметра виявилася Клепідава (різниця 25° 55') .
Цікава етимологія назви «Клепідава», що зазвичай тлумачиться як «місто злодіїв» — від грецького «клептіс» (злодій) і дакійського «дава» (укріплене місто). Пламеницькі вважають, що назву «Клепідава» можна читати і як «Ляпідава» — від латинського «lapis» — камінь, прикордонний камінь, межовий камінь. І тоді вона звучить як «прикордонне кам'яне місто», а відтак — Кам'янець . Здогадку про такий варіант прочитання назви «Клепідава» ще 1927 року висловив географ Володимир Геринович .
П'ять фортець Костянтина Багрянородного
Візантійський імператор Костянтин VII Багрянородний у трактаті «Про управління імперією», складеному в 943–953 роках, писав про запустілі фортеці в землях печенігів на Дністрі . Це такі фортеці:
- Аспрон («Біла» у перекладі з грецької) — ототожнюється з Білгородом-Дністровським;
- Тунгати («Мирна фортеця» у перекладі з тюркської);
- Кракнакати («Сторожова фортеця» у перекладі з тюркської);
- Салмакати («Патрульна фортеця» у перекладі з тюркської);
- Сакакати («Фортеця на палях» у перекладі з тюркської);
- Гієукати («Військова фортеця» у перекладі з тюркської).
Якщо не зважати на фортецю Аспрон, яка локалізується в гирлі Дністра, то число фортець на Дністрі в Костянтина Багрянородного відповідає числу міст на Дністрі в Клавдія Птолемея. У зв'язку з цим професор Київського університету Юліан Кулаковський у праці «Карта Європейської Сарматії за Птолемеєм», опублікованій 1899 року в «Записках Наукового товариства імені Шевченка», зауважив: «Однакова кількість міст на Дністрі у Птолемея та Костянтина робить ймовірним припущення про їхню тотожність. Культурні центри торгового обміну, що одного разу виникли, природно зберігають своє існування навіть під час великих катастроф і переворотів» .
Правда, Костянтин Багрянородний зазначав, що фортеці розташовані «по сей бік Дністра, в краї, зверненому до Болгарії», тобто на правому березі Дністра. Проте Кулаковський вважає за можливе локалізувати їх на лівому березі. Як вважають Пламеницькі, відомості, подані Костянтином Багрянородним, могли бути не зовсім точними, бо автор користувався непрямими джерелами інформації .
Ще одне зауваження візантійського імператора привернуло увагу сучасних дослідників: «Посеред самих будівель давніх фортець помітні деякі ознаки церков і хрести, вирізьблені в пісковику, тому дехто зберігає перекази, що римляни мали там поселення». Ольга Пламеницька припускає, що, можливо, Салмакати (патрульна фортеця) «є дакійською Клепідавою (Ляпідавою), тобто Кам'янцем, де перебував римський патрульний загін» .
Про етнічний зв'язок людності Середньої Наддністрянщини з римлянами писав у щоденнику мандрівник і дипломат 17 століття, фризький дворянин Ульріх фон Вердум:
Жінки в тих околицях, як і в усій Молдові, дуже зухвалі й поривчасті. Вони, хоч як би злиденно не жили й одягалися, все одно завжди виглядають привабливо й поважно, так що походження від римлян, яким гордяться, що можна частково з цього пізнати. Справа в тім, що імператор Траян, підкоривши Дакію, звану тепер Молдовою й Волощиною, помістив тут, аби тримати її в покорі, два римські легіони, які внаслідок […] бігу часу поодружувалися серед цього народу й змішалися з ним.
Позиція дослідників 19 — початку 20 століття
Василь Шевич у статті «Про монети та медалі, знайдені в землі Подільської губернії», опублікованій 10 (22) вересня 1855 року в «Подільських губернських відомостях», писав, що Подільська губернія зберегла в своїй землі стільки монет давно зниклої Римської імперії, що «тільки припущення про владарювання римлян у тутешньому краї зможе пояснити їхнє походження». Далі дослідник зазначив: «Місцеві перекази засвідчують, що тут були поселення римлян, які провинилися. Один із таких переказів навіть каже, що головне місце вигнання було на місці сучасного Кам'янця».
Олександр Сементовський у книзі «Кам'янець-Подільський», виданій 1862 року в Санкт-Петербурзі, писав:
Заснування Кам'янця загубилося в далекій давнині. Принаймні, ніхто з літописців не подає позитивних звісток про його закладення, хоча всі погоджуються, що він належить до невеликої кількості давніх міст Поділля. Сказання Стрийковського про те, що князі Коріятовичі, якось полюючи, випадково прийшли до місця, де нині лежить Кам'янець, і, зачарувавшись розташуванням, збудували місто, — не більше ніж казка. Адже Кам'янець згадується літописцями ще в 12 столітті, хоча не можна сумніватися в тому, що його засновано ще раніше. Не має також жодного надійного підґрунтя прив'язування Кам'янця до того місця, де існувало давнє місто Клепідава чи Петродава, закладене даками неподалік від Дністра, в межах нинішньої Подільської губернії. Хоча це припущення все ж правдоподібніше, ніж казка Стрийковського. Принаймні, показане на давніх картах, складених за Птолемеєм, місце розташування Клепідави не дуже відрізняється від місця розташування нинішнього Кам'янця. Але, з іншого боку, достовірно відомо, що в давнину існувало декілька міст на недалекій від Кам'янця відстані, з яких багато давно зникло, не залишивши історії навіть свого імені. Якщо ми підемо шляхом одних здогадок, то, напевно, відштовхнувшись від давної назви одного з джерел, що належать Кам'янцю, — Гунської криниці, дійдемо до часів Аттіли, перебування якого в цих місцях також безперечне.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2T1M4NVl5OVNiMnhzWlY5S2RYcGxaaTVuYVdZdk1UZ3djSGd0VW05c2JHVmZTblY2WldZdVoybG0uZ2lm.gif)
1866 року польський лікар і історик Юзеф Ролле створив рукопис обсягом 229 аркушів своєї першої історичної монографії польською мовою «Кам'янець. Історичний нарис». В ній досить стисло й популярно викладено основні етапи історії міста і краю з античного часу до середини 19 століття. В монографії, як зазначає дослідниця життя та творчості Ролле Стефанія Баженова, «автор стверджував, чого не доведено історичною наукою й сьогодні, що місто Кам'янець-Подільський виникло на базі давньогрецьких колоній Клепідава і Петридава й існувало як „град“ аж до знищення його ордою хана Батия 1241 року і було відроджене зусиллями литовських князів Коріятовичів у 14 столітті» .
Монографія починалася так (переклад Надії Пашкової й Ольги Пламеницької): «Каменеція, Каменеціум, Каменікум, Клепідава, Петридава, град зі скелі, град кам'яний, підмурок християнства, старий, як слов'янство, гордий, як лицар на рубежах, вийшов до молдавського кордону і присів на скелястому узгір'ї, боронячи давню славу, і так стояв упродовж довгих віків незламний, непереможний, аж доки не впав під навалою орд Батия-хана, але хто ж тоді під ними не впав?»
1882 року «Географічний словник Королівства Польського та інших слов'янських країв» у статті про Кам'янець, співавтором якої був Юзеф Ролле, писав:
Хто збудував Кам'янець і його фортецю, невідомо. Певним є тільки те, що то було в дуже давні часи. Сказання Стрийковського, що нібито князі Коріятовичі, полюючи в околицях Смотрича, добралися до скелі, омитої рікою, та, захоплені місцевістю, першими заклали там фортецю, видається помилковим, оскільки ще на планах, зроблених Птолемеєм, те місце, де нині стоїть Кам'янець, називалося спочатку Клепідава («клепсіс» — злодій) і Петридава («петра» — скеля). Клепідавою називали його, без сумніву, даки та греки, що мешкали за Дністром; місцевість та, маючи природний захист, оточена непролазними хащами, могла бути надійною схованкою для злодіїв. Петридавою могли називати його римські вигнанці, що мешкали у Валахії та Молдові, від вапняків, скель, на яких збудований. Цілком можливо, що первісне місто було знищено в часи походів диких народів, наприклад, гунів на чолі з Аттілою (на такий здогад наштовхує назва «Гунські криниці» в Кам'янці), а Коріятовичі пізніше на його руїнах заклали нинішні місто та фортецю.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlkwTDFsMWEyaDViVjlUYVhSemFXNXphM2xwTG1wd1p5OHhPREJ3ZUMxWmRXdG9lVzFmVTJsMGMybHVjMnQ1YVM1cWNHYz0uanBn.jpg)
1895 року Юхим Сіцінський у книзі «Місто Кам'янець-Подільський» зазначив: «Історики, які писали про Кам'янець, як давні (Целярій), так і нові (Марчинський , Ліпінський та інші), кажуть, що наше місто є одним із найдавніших міст Дакії, яке згадує географ другого століття Птолемей, і має назву Клепідава чи Петридава, причому назву Петридава виводять від латинського кореня petra — скеля, камінь, і таким чином назву Петридави (кам'яного міста) ототожнюють із нашою назвою міста». Сіцінський не підтримав версію про дакійське походження Кам'янця-Подільського, оскільки «немає жодних доказів того, що Кам'янець насправді є одним із вказаних дакійських міст, хоча можливо, що стоїть на місці якого-небудь давнього поселення» .
У праці «Стародавні племена й народи на Поділлі за історичних часів перед заснуванням Київської держави», написаній 1927 року і частково опублікованій 2000 року, Сіцінський, підсумовуючи викладене в розділі «Плолемеєві міста», писав:
Але все це, що сказано про Кам'янець, ще остаточно твердо не вирішує того питання, чи дійсно наше місто стоїть на місці стародавнього міста, одного з тих, що згадує в другому столітті Птолемей. Бо в Кам'янці і його околиці не знайдено ніяких монументальних слідів стародавнього поселення, давність якого би сягала другого століття. Не знайдено тут ніяких таких окопів, побудувань, похоронів і т. ін. Знахідки же монет і інших речей римських у Кам'янці чи в його околицях нічого не кажуть . Взагалі для вирішення питання про Придністрянсько-Птолемеєві міста потрібні археологічні розсліди, а особливо розкопки придністрянських городищ.
Не підтримали цю гіпотезу й інші історики. Але наприкінці 20 століття вона — завдяки зусиллям київських архітекторів Євгенії Пламеницької та її доньки Ольги Пламеницької — несподівано набула надзвичайно широкого розголосу.
Цікаво, що Пламеницькі, зіславшись на процитований вище уривок із книги Сементовського 1862 року та рукопис Сіцінського 1927 року, зарахували їх обох до прихильників дако-римської гіпотези про заснування Кам'янця-Подільського.
Гіпотеза Пламеницьких
Базуючись на наведених вище свідченнях другої половини 17 століття, а далі на власних дослідженнях і припущеннях, київський архітектор-реставратор Євгенія Пламеницька (померла 1994 року) та її донька (теж архітектор-реставратор) Ольга Пламеницька ввели в обіг дако-римську концепцію про заснування Кам'янця-Подільського в другому столітті нової ери.
У книзі «Кам'янець-Подільський» (2004) Ольга Пламеницька пише: «Існування в перші століття нашої ери дако-римської Клепідави на острові в каньйоні Смотрича також має архітектурно-археологічне підтвердження. На залишках скелястого перешийку в цей час було побудовано кількапрогінний міст із мурованими пілонами та хідником на дерев'яних аркових фермах, а з боку плато перед перешийком — муроване укріплення, що охороняло в'їзд на острів. Яким було в цей час місто та яку воно виконувало функцію в системі римських форпостів Європейської Сарматії — проблема майбутніх досліджень» .
Гіпотеза Пламеницьких має як палких прихильників (в основному серед любителів історії, краєзнавців), так і непримиренних противників. Професійні історики або не звертають уваги на гіпотезу, або піддають її нищівній критиці, як, наприклад, це не раз робили Іон Винокур і Микола Петров. Загальний їх висновок щодо гіпотези Пламеницьких такий: «Вульгарний підхід до часу появи та історії різних архітектурних пам'яток Кам'янця та й самого міста переноситься ними із публікації в публікацію, де автори, посилаючись переважно лише на себе, творять міф „науковості“ своїх праць про „дако-римський“ Кам'янець, свідомо відкидаючи при цьому історичні джерела та об'єктивні наукові дослідження з історії середньовічного Кам'янця-Подільського вчених Львова, Києва, Кам'янця-Подільського, а також Вірменії та Польщі» .
М'якіше заперечення подали Олександр Расщупкін і Сергій Трубчанінов: «Знахідки на Поділлі численних монетних скарбів і окремих римських монет 2—3 століть, римських мечів і предметів античного імпорту, на думку істориків, свідчить лише про те, що місцеві племена черняхівської культури підтримували торговельні та культурні зв'язки з римськими провінціями» .
Найповніше концепцію Пламеницьких та їх полеміку з ученими викладено в спеціальному випуску журналу «Пам'ятки України» (№ 4 за 1999 рік). 80-сторінкова праця має назву «Кам'янець-Подільський — місто на периферії Римської імперії». Як засвідчує розділ «Висновки» у названій праці, автори гіпотези добре усвідомлюють, що «факти впритул підвели нас до проблеми, яка потребує ґрунтовних, цілеспрямованих і багатоаспектних опрацювань». Проте 26 липня 2001 року Кабінет Міністрів України видав постанову «Про затвердження Списку історичних населених місць України», в якій до Списку включив місто Кам'янець-Подільський із датою заснування — друге століття.
Уточнення Тараса Дишканта
Краєзнавець Тарас Дишкант зробив ще один рішучий крок у розвитку гіпотези і в статті, опублікованій 1997 року, спробував указати точний рік заснування Кам'янця-Подільського та назвати його засновника. Дослідник виходив із того, що у 101–102 та 105–106 роках римський імператор Траян здійснив дві масштабні військові кампанії проти Дакії, відомі в історії як Траянові війни. Вони завершилися смертю дакійського царя Децебала, поразкою даків і перетворенням Дакії на римську провінцію. Після цього, зазначає Тарас Дишкант, «Траян об'їжджав західні кордони із Сарматією і давав розпорядження своїм людям для побудови лімесу, який мав захищати новозахоплені землі». Тож, «роком заснування Кам'янця-Подільського можна вважати 107 рік н. е. Засновником міста, звичайно, виступає римський імператор Траян» . За цими викладками Кам'янець-Подільський 2007 року мав би святкувати 1900-річчя. Але до пропозиції Тараса Дишканта не прислухалися.
Думку про 107 рік обережно підтримав у книзі «Квітка на камені» (Харків, 2004): «Чому би не припустити, що роком заснування Кам'янця є 107 рік і першими його мешканцями були римські вигнанці? Адже на початку першого століття римські імператори дуже любили висилати в ці краї відомих римлян, що потрапили в немилість, як, наприклад, поета Публія Овідія Назона» .
Примітки
- Пам'ятки України. — 1999. — № 4. — С. 2—3.
- Пламеницька Ольга. Кам'янець-Подільський. — К., 2004. — С. 5.
- Пам'ятки України. — 1999. — № 4. — С. 58.
- Пламеницька Ольга. Кам'янець-Подільський. — К.: Абрис, 2004. — С. 14—15.
- Ольга Пламеницька помилково зазначила, що автором книги був Анджей Целярій — польський полковник, учасник війни 1648–1654 років і облоги подільського міста Буші, описаної в історичній повісті Михайла Сстарицького (Пламеницька Ольга. Кам'янець-Подільський. — К., 1994. — С. 15).
- Cellarius A. Regni Poloniae magnique ducatus Lituaniae omnimque regionum juri polonico subjectorum, novissima descriptio. — Amsterdam, 1759. — Pag. 349. Переклад: Пам'ятки України. — 1999. — № 4. — С. 60. — Примітка 11.
- Пламеницька Ольга. Кам'янець-Подільський. — К.: Абрис, 2004. — С. 15.
- . Архів оригіналу за 3 березня 2012. Процитовано 14 липня 2009.
- Пам'ятки України. — 1999. — № 4. — С. 60. — Примітка 11. Переклад із німецької Д. Альби.
- Січинський Володимир. Чужинці про Україну. — К.: Довіра, 1992. — С. 118.
- Кантемір Дмитро. Опис Молдавії [ 11 березня 2008 у Wayback Machine.](рос.)
- . Архів оригіналу за 26 серпня 2007. Процитовано 16 липня 2009.
- Пам'ятки України. — 1999. — № 4. — С. 7.
- Wapowski. Dzieje Korony Polskiéj i Wielkiego Księstwa Litewskiego od roku 1380 do 1535. — Wilno, 1847.
- Пам'ятки України. — 2000. — № 3—4. — С. 55.
- Браун Ф. Разыскания в области гото-славянских отношений. — Санкт-Петербург, 1899. — С. 206—207.
- Пламеницька Ольга. Кам'янець-Подільський. — К., 2004. — С. 14.
- Пам'ятки України. — 1999. — № 4. — С. 61. — Примітки 16 і 17, таблиці 1 і 2.
- Пам'ятки України. — 1999. — № 4. — С. 7—8.
- Записки Кам'янець-Подільського інституту народної освіти. — Т. 2. — Кам'янець-Подільський, 1927. — С. 140.
- Багрянородный Константин. Об управлении империей. — Москва: Наука, 1991. — С. 157.
- Записки Наукового товариства імені Шевченка. — Т. 37. — Львів, 1899. — С. 27.
- Пам'ятки України. — 1999. — № 4. — С. 61. — Примітка 19.
- Пламеницька Ольга. Кам'янець-Подільський. — К., 2004. — С. 19—20.
- Жовтень. — 1983. — № 10. — С. 102.
- Сементовский Александр. Каменец-Подольский. — Санкт-Петербург, 1862. — С. 36—37.
- Баженова Стефанія. Юзеф Антоній Роллє: життя, діяльність, творчість. — 2-е видання. — Кам'янець-Подільський, 2002. — С. 98.
- Пам'ятки України. — 2000. — № 3—4. — С. 59.
- Wawrzyniec Marczyński. Statystyczne, topograficzne i historyczne opisanie Gubernii Podolskiey z rycinami i mappami. — T. 1. — Wilno, 1820. — S. 162.
- Сецинский Е. Город Каменец-Подольский. — Киев, 1895. — С. 5.
- Це речення історик потім закреслив у рукописі.
- Пам'ятки України. — 1999. — № 4. — С. 3, 70.
- Пламеницька Ольга. Кам'янець-Подільський. — К.: Абрис, 2004. — С. 17.
- Краєзнавство. — 1999. — № 1—4. — С. 21.
- Расщупкін О. І., Трубчанінов С. В. Кам'янець на Поділлі. — Кам'янець-Подільський, 2008. — С. 10.
- Кам'янець-Подільський вісник. — 1997. — 17 травня. — С. 7.
- Сикора Э. Ф. Цветок на камне. — Харьков, 2004. — С. 6.
Література
- Пламеницька Ольга, Римша Януш. Кам'янець-Подільський за римських часів. — Кам'янець-Подільський, 1997.
- Пламеницька Ольга, Пламеницька Євгенія. Кам'янець-Подільський — місто на периферії Римської імперії // Пам'ятки України. — 1999. — № 4. — С. 1—80.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Da ko ri mska gipo teza pro zasnuva nnya Kam yancya Podi lskogo odna z chotiroh gipotez pro zasnuvannya Kam yancya Podilskogo Pripuskaye isnuvannya na teritoriyi suchasnogo Kam yancya Podilskogo nini odin iz rajonnih centriv Hmelnickoyi oblasti Ukrayini v pershi stolittya nashoyi eri v period dako rimskih Trayanovih voyen mista dakiv V osnovi gipotezi lezhat povidomlennya kilkoh avtoriv 17 stolittya Andreasa Cellariya ta inshih pro totozhnist Kam yancya dakijskomu mistu Klepidavi poznachenomu geografom 2 stolittya Klavdiyem Ptolemeyem na livomu boci Dnistra v jogo serednij techiyi Gravyura drugoyi polovini 17 stolittya iz zobrazhennyam Kam yancya ta legendoyu pro zasnuvannya mista dakami Najdetalnishe gipotezu vikladeno v specialnomu vipusku naukovo populyarnogo chasopisu Pam yatki Ukrayini istoriya ta kultura 4 za 1999 rik de vmisheno stattyu kiyivskih arhitektoriv restavratoriv Olgi Plamenickoyi ta yiyi materi Yevgeniyi Plamenickoyi pomerla 1994 roku Kam yanec Podilskij misto na periferiyi Rimskoyi imperiyi Avtori gipotezi govoryat pro narodzhennya Kam yancya na mezhi piznoantichnogo ta praslov yanskogo svitu abo desho rozlogishe na mezhi mogutnogo antichnogo svitu sho perezhivav svij kinec i slov yanstva sho narodzhuvalosya yak nova istorichna spilnota u zv yazku z chim na slov yanskomu grunti dosvid antichnosti dav potuzhnij impuls urbanistici j fortifikaciyi Vidpravni tochki gipoteziVidpravnimi tochkami dako rimskoyi gipotezi ye nizka svidchen pro zasnuvannya Kam yancya Podilskogo dakami Ci svidchennya nalezhat do drugoyi polovini 17 stolittya Obkladinka knigi Andreasa Cellariya 1652 roku v Amsterdami pobachila svit kniga pro Korolivstvo Polske napisana latinskoyu movoyu Yiyi avtorom buv nimecko gollandskij matematik kartograf teoretik fortifikaciyi Andreas Cellarij 1659 roku takozh v Amsterdami z yavilosya druge latinomovne vidannya Korolivstva Polskogo a 1660 roku v tomu zh Amsterdami pobachiv svit nimeckomovnij variant knigi Okremij rozdil vidanoyi knigi Cellarij prisvyativ Podilskomu voyevodstvu a odin iz chislennih krayeznavchih narisiv Kam yancyu Os yak vin pochinaye rozpovid pro ce misto pereklad iz latini Kameneciya Kamenecum Kam yanec Kam yanec Podilskij takozh zvanij ye golovnim mistom usogo Podillya yake bagato vchenih vvazhayut davnoyu Klepidavoyu i gadayut sho zbudovane vono bulo dakami do togo yak voni uklali ugodu z bastarnami Divis rimsku knigu Frelihiya kniga III chastina I stor 265 Yak zaznachaye Olga Plamenicka rimska kniga Frelihiya na yaku posilayetsya Cellarij nevidoma suchasnim istorikam Mozhlivo vona j ne zbereglasya Prote cilkom jmovirno sho Frelihij ce ugorskij fizik astronom i geograf David Frolich latinizovane prizvishe Frelihius 1595 1648 Sered jogo prac iz geografiyi najvazhlivishimi ye dvi knigi napisani latinoyu Medulla Geographiae practicae 1639 i Cynosura seu Bibliotheca Viatorum Ulm 1644 Yak zaznachayut doslidniki zhittya ta tvorchosti Davida Freliha obidva knigi buli dobre vidomi ta vikoristovuvalisya v krayinah Zahidnoyi ta Centralnoyi Yevropi Yaksho persha kniga mistit osnovi praktichnoyi geografiyi to druga ce svoyeridnij turistichnij putivnik Vin skladayetsya z dvoh chastin po chotiri knigi v kozhnij Baron Avgustin Majyerberg yakij 1661 roku yak posol imperatora Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi Leopolda do rosijskogo carya Oleksiya Mihajlovicha zdijsniv podorozh u Moskoviyu ta vidav knigu pro cyu podorozh pisav Na Volini krasuyetsya zbudovane na visokij gori misto Kam yanec Camenecia yak dehto vvazhaye davnya Klepidava Clepidava varte uvagi bilshe svoyeyu miscevistyu anizh ukriplennyami Pro zasnuvannya Kam yancya dakami zasvidchuye napis na gravyuri iz zobrazhennyam mista vikonanij u drugij polovini 17 stolittya U perekladi z nimeckoyi movi napis zvuchit tak Kameneck Cya nezrivnyanna fortecya Kameneck golovne misto Podilskoyi zemli na richci Shmercik roztashovana dakami zbudovana tak korolem Zigmuntom I ukriplena tak sho tureckij cisar Ahmet zdobuv yiyi tilki cherez zradu Pid richkoyu Shmercik treba rozumiti Smotrich Gravyura zberigayetsya v Lvivskij nacionalnij naukovij biblioteci imeni Vasilya Stefanika Oskilki turki zdobuli Kam yanec 1672 roku to gravyuru ta napis na nij vikonano vzhe pislya vihodu knigi Cellariya U putivniku Cyaneae vidanomu 1687 roku v misti Augsburg ye taka rozpovid Ugori na pivnich po Dnistru lezhat na Podilli duzhe micni mista j zamki sered yakih najbilshim ye Kam yanec zvanij Podilskim Buv zasnovanij dakijcyami a ukriplenij za korolya Zigmunta Rozpovidayuchi pro Hotin v Opisi Moldaviyi knigu oprilyudneno v 1715 1716 rokah Dmitro Kantemir na beregah rukopisu zauvazhiv Yak nam zdayetsya Hotin vidpovidaye Trifuli abo Arkobodavi starodavnoyi Dakiyi yaksho Klepidava yak vvazhaye Matej Pretor vidpovidaye Kam yancyu hocha vin Hotin roztashuvavsya na pivdennomu berezi Dnistra a ne na pivnichnomu Dali avtor ce zauvazhennya zakresliv tozh do knigi vono ne uvijshlo Osobu Mateya Pretora v komentaryah do Opisu Moldaviyi ne identifikovano Pro nenadijnist navedenih vishe dzherel dlya serjoznih visnovkiv pisav arhivist Ivan Garnaga Mozhlivo v 17 stolitti pro dakiv pisav odin iz rannih polskih istorikiv Ale notatki istorika ce ne arhivni dokumenti a tvir doslidnika Jogo tverdzhennya mi povinni rozglyadati ne yak aksiomu a yak doslidnickij visnovok sho ne zavzhdi gruntuyetsya na virogidnih dzherelah Klepidava ta inshi Ptolemeyevi mistaKlavdij Ptolemej Greckij geograf 2 stolittya Klavdij Ptolemej opisuyuchi v Posibniku z geografiyi Yevropejsku Sarmatiyu rozmistiv na livomu berezi Dnistra yakij za jogo opisom rozdilyav chastini Dakiyi j Sarmatiyi 5 mist Geraktum Gigentavarium Klepidavu Metonium Karodunum pidkreslyuyuchi yihnyu prinalezhnist do Dakiyi Geraktum dani Ptolemeya 53 30 sh d 48 40 pn sh Gigentavarium dani Ptolemeya 53 10 sh d 48 40 pn sh Klepidava dani Ptolemeya 52 30 sh d 48 40 pn sh Metonium dani Ptolemeya 51 00 sh d 48 30 pn sh Karodunum dani Ptolemeya 49 30 sh d 48 40 pn sh Kam yanec Podilskij suchasni dani 26 35 sh d 48 39 pn sh Rumunskij istorik Vasile Pirvan etnichne pohodzhennya nazv Geraktum Gigentavarium Metonium Karodunum pov yazuvav iz keltami Tiyeyi zh dumki dotrimuvavsya ukrayinskij istorik Yulian Kulakovskij Vin takozh zaznachav sho keltski koreni svidchat pro duzhe znachnij vik cih mist Shodo Klepidavi to Kulakovskij vvazhav sho cya nazva vkazuye na getiv i dakiv Rizni doslidniki po riznomu lokalizuvali ci mista Tak polskij hronist i geograf 16 stolittya Bernard Vapovskij pripuskav sho suchasnij Kam yanec stoyit na misci Metoniuma Movoznavec Maks Fasmer vivodiv nazvu mista Karodunum Karodun iz keltskih mov carnu kupa kaminnya dun misto fortecya Yak zaznachaye Yuhim Sicinskij takim chinom starodavnya nazva Karodun ce te zh sho kam yane misto Kam yanec Rosijskij filolog Fedir Braun u praci Doslidzhennya v galuzi goto slov yanskih vidnosin Sankt Peterburg 1899 lokalizuyuchi mista vkazani Ptolemeyem zaznachiv sho Karodun rozmishuvavsya na misci Kam yancya Podilskogo P yat mist na livomu berezi Dnistra Tirasa na vosmij karti Yevropi Ptolemeya Vidannya 1513 roku Vavzhinec Marchinskij pripuskav sho Kam yanec stoyit na misci Petridavi nazvu utvoreno vid greckogo retros kamin Cya dumka nabula pevnogo poshirennya u krayeznavchij i istorichnij literaturi Odnak yak zaznachaye Olga Plamenicka ce pomilka dva dakijski mista zi shozhimi nazvami Petrodava ta Patridava rozmisheni v Ptolemeya ne na livomu a na pravomu berezi Dnistra v mezhah teperishnoyi Moldovi ta Rumuniyi Oskilki sistema koordinat Ptolemeya vidriznyayetsya vid suchasnoyi to Yevgeniya ta Olga Plamenicki rozrobili specialnu metodiku porivnyannya danih Spochatku voni zistavili geografichni koordinati vidomih mist iz danimi Ptolemeya Viyavilosya zokrema sho dlya Genuyi riznicya za dovgotoyu stanovit 20 55 dlya Yevpatoriyi 27 09 Dlya Kam yancya yak virahuvali doslidnici vona mali bi stanoviti blizko 26 Najblizhchoyu do cogo parametra viyavilasya Klepidava riznicya 25 55 Cikava etimologiya nazvi Klepidava sho zazvichaj tlumachitsya yak misto zlodiyiv vid greckogo kleptis zlodij i dakijskogo dava ukriplene misto Plamenicki vvazhayut sho nazvu Klepidava mozhna chitati i yak Lyapidava vid latinskogo lapis kamin prikordonnij kamin mezhovij kamin I todi vona zvuchit yak prikordonne kam yane misto a vidtak Kam yanec Zdogadku pro takij variant prochitannya nazvi Klepidava she 1927 roku visloviv geograf Volodimir Gerinovich P yat fortec Kostyantina BagryanorodnogoVizantijskij imperator Kostyantin VII Bagryanorodnij u traktati Pro upravlinnya imperiyeyu skladenomu v 943 953 rokah pisav pro zapustili forteci v zemlyah pechenigiv na Dnistri Ce taki forteci Aspron Bila u perekladi z greckoyi ototozhnyuyetsya z Bilgorodom Dnistrovskim Tungati Mirna fortecya u perekladi z tyurkskoyi Kraknakati Storozhova fortecya u perekladi z tyurkskoyi Salmakati Patrulna fortecya u perekladi z tyurkskoyi Sakakati Fortecya na palyah u perekladi z tyurkskoyi Giyeukati Vijskova fortecya u perekladi z tyurkskoyi Yaksho ne zvazhati na fortecyu Aspron yaka lokalizuyetsya v girli Dnistra to chislo fortec na Dnistri v Kostyantina Bagryanorodnogo vidpovidaye chislu mist na Dnistri v Klavdiya Ptolemeya U zv yazku z cim profesor Kiyivskogo universitetu Yulian Kulakovskij u praci Karta Yevropejskoyi Sarmatiyi za Ptolemeyem opublikovanij 1899 roku v Zapiskah Naukovogo tovaristva imeni Shevchenka zauvazhiv Odnakova kilkist mist na Dnistri u Ptolemeya ta Kostyantina robit jmovirnim pripushennya pro yihnyu totozhnist Kulturni centri torgovogo obminu sho odnogo razu vinikli prirodno zberigayut svoye isnuvannya navit pid chas velikih katastrof i perevorotiv Pravda Kostyantin Bagryanorodnij zaznachav sho forteci roztashovani po sej bik Dnistra v krayi zvernenomu do Bolgariyi tobto na pravomu berezi Dnistra Prote Kulakovskij vvazhaye za mozhlive lokalizuvati yih na livomu berezi Yak vvazhayut Plamenicki vidomosti podani Kostyantinom Bagryanorodnim mogli buti ne zovsim tochnimi bo avtor koristuvavsya nepryamimi dzherelami informaciyi She odne zauvazhennya vizantijskogo imperatora privernulo uvagu suchasnih doslidnikiv Posered samih budivel davnih fortec pomitni deyaki oznaki cerkov i hresti virizbleni v piskoviku tomu dehto zberigaye perekazi sho rimlyani mali tam poselennya Olga Plamenicka pripuskaye sho mozhlivo Salmakati patrulna fortecya ye dakijskoyu Klepidavoyu Lyapidavoyu tobto Kam yancem de perebuvav rimskij patrulnij zagin Pro etnichnij zv yazok lyudnosti Serednoyi Naddnistryanshini z rimlyanami pisav u shodenniku mandrivnik i diplomat 17 stolittya frizkij dvoryanin Ulrih fon Verdum Zhinki v tih okolicyah yak i v usij Moldovi duzhe zuhvali j porivchasti Voni hoch yak bi zlidenno ne zhili j odyagalisya vse odno zavzhdi viglyadayut privablivo j povazhno tak sho pohodzhennya vid rimlyan yakim gordyatsya sho mozhna chastkovo z cogo piznati Sprava v tim sho imperator Trayan pidkorivshi Dakiyu zvanu teper Moldovoyu j Voloshinoyu pomistiv tut abi trimati yiyi v pokori dva rimski legioni yaki vnaslidok bigu chasu poodruzhuvalisya sered cogo narodu j zmishalisya z nim Poziciya doslidnikiv 19 pochatku 20 stolittyaVasil Shevich u statti Pro moneti ta medali znajdeni v zemli Podilskoyi guberniyi opublikovanij 10 22 veresnya 1855 roku v Podilskih gubernskih vidomostyah pisav sho Podilska guberniya zberegla v svoyij zemli stilki monet davno znikloyi Rimskoyi imperiyi sho tilki pripushennya pro vladaryuvannya rimlyan u tuteshnomu krayi zmozhe poyasniti yihnye pohodzhennya Dali doslidnik zaznachiv Miscevi perekazi zasvidchuyut sho tut buli poselennya rimlyan yaki provinilisya Odin iz takih perekaziv navit kazhe sho golovne misce vignannya bulo na misci suchasnogo Kam yancya Oleksandr Sementovskij u knizi Kam yanec Podilskij vidanij 1862 roku v Sankt Peterburzi pisav Zasnuvannya Kam yancya zagubilosya v dalekij davnini Prinajmni nihto z litopisciv ne podaye pozitivnih zvistok pro jogo zakladennya hocha vsi pogodzhuyutsya sho vin nalezhit do nevelikoyi kilkosti davnih mist Podillya Skazannya Strijkovskogo pro te sho knyazi Koriyatovichi yakos polyuyuchi vipadkovo prijshli do miscya de nini lezhit Kam yanec i zacharuvavshis roztashuvannyam zbuduvali misto ne bilshe nizh kazka Adzhe Kam yanec zgaduyetsya litopiscyami she v 12 stolitti hocha ne mozhna sumnivatisya v tomu sho jogo zasnovano she ranishe Ne maye takozh zhodnogo nadijnogo pidgruntya priv yazuvannya Kam yancya do togo miscya de isnuvalo davnye misto Klepidava chi Petrodava zakladene dakami nepodalik vid Dnistra v mezhah ninishnoyi Podilskoyi guberniyi Hocha ce pripushennya vse zh pravdopodibnishe nizh kazka Strijkovskogo Prinajmni pokazane na davnih kartah skladenih za Ptolemeyem misce roztashuvannya Klepidavi ne duzhe vidriznyayetsya vid miscya roztashuvannya ninishnogo Kam yancya Ale z inshogo boku dostovirno vidomo sho v davninu isnuvalo dekilka mist na nedalekij vid Kam yancya vidstani z yakih bagato davno zniklo ne zalishivshi istoriyi navit svogo imeni Yaksho mi pidemo shlyahom odnih zdogadok to napevno vidshtovhnuvshis vid davnoyi nazvi odnogo z dzherel sho nalezhat Kam yancyu Gunskoyi krinici dijdemo do chasiv Attili perebuvannya yakogo v cih miscyah takozh bezperechne Yuzef Rolle 1866 roku polskij likar i istorik Yuzef Rolle stvoriv rukopis obsyagom 229 arkushiv svoyeyi pershoyi istorichnoyi monografiyi polskoyu movoyu Kam yanec Istorichnij naris V nij dosit stislo j populyarno vikladeno osnovni etapi istoriyi mista i krayu z antichnogo chasu do seredini 19 stolittya V monografiyi yak zaznachaye doslidnicya zhittya ta tvorchosti Rolle Stefaniya Bazhenova avtor stverdzhuvav chogo ne dovedeno istorichnoyu naukoyu j sogodni sho misto Kam yanec Podilskij viniklo na bazi davnogreckih kolonij Klepidava i Petridava j isnuvalo yak grad azh do znishennya jogo ordoyu hana Batiya 1241 roku i bulo vidrodzhene zusillyami litovskih knyaziv Koriyatovichiv u 14 stolitti Monografiya pochinalasya tak pereklad Nadiyi Pashkovoyi j Olgi Plamenickoyi Kameneciya Kamenecium Kamenikum Klepidava Petridava grad zi skeli grad kam yanij pidmurok hristiyanstva starij yak slov yanstvo gordij yak licar na rubezhah vijshov do moldavskogo kordonu i prisiv na skelyastomu uzgir yi boronyachi davnyu slavu i tak stoyav uprodovzh dovgih vikiv nezlamnij neperemozhnij azh doki ne vpav pid navaloyu ord Batiya hana ale hto zh todi pid nimi ne vpav 1882 roku Geografichnij slovnik Korolivstva Polskogo ta inshih slov yanskih krayiv u statti pro Kam yanec spivavtorom yakoyi buv Yuzef Rolle pisav Hto zbuduvav Kam yanec i jogo fortecyu nevidomo Pevnim ye tilki te sho to bulo v duzhe davni chasi Skazannya Strijkovskogo sho nibito knyazi Koriyatovichi polyuyuchi v okolicyah Smotricha dobralisya do skeli omitoyi rikoyu ta zahopleni miscevistyu pershimi zaklali tam fortecyu vidayetsya pomilkovim oskilki she na planah zroblenih Ptolemeyem te misce de nini stoyit Kam yanec nazivalosya spochatku Klepidava klepsis zlodij i Petridava petra skelya Klepidavoyu nazivali jogo bez sumnivu daki ta greki sho meshkali za Dnistrom miscevist ta mayuchi prirodnij zahist otochena neprolaznimi hashami mogla buti nadijnoyu shovankoyu dlya zlodiyiv Petridavoyu mogli nazivati jogo rimski vignanci sho meshkali u Valahiyi ta Moldovi vid vapnyakiv skel na yakih zbudovanij Cilkom mozhlivo sho pervisne misto bulo znisheno v chasi pohodiv dikih narodiv napriklad guniv na choli z Attiloyu na takij zdogad nashtovhuye nazva Gunski krinici v Kam yanci a Koriyatovichi piznishe na jogo ruyinah zaklali ninishni misto ta fortecyu Yuhim Sicinskij 1895 roku Yuhim Sicinskij u knizi Misto Kam yanec Podilskij zaznachiv Istoriki yaki pisali pro Kam yanec yak davni Celyarij tak i novi Marchinskij Lipinskij ta inshi kazhut sho nashe misto ye odnim iz najdavnishih mist Dakiyi yake zgaduye geograf drugogo stolittya Ptolemej i maye nazvu Klepidava chi Petridava prichomu nazvu Petridava vivodyat vid latinskogo korenya petra skelya kamin i takim chinom nazvu Petridavi kam yanogo mista ototozhnyuyut iz nashoyu nazvoyu mista Sicinskij ne pidtrimav versiyu pro dakijske pohodzhennya Kam yancya Podilskogo oskilki nemaye zhodnih dokaziv togo sho Kam yanec naspravdi ye odnim iz vkazanih dakijskih mist hocha mozhlivo sho stoyit na misci yakogo nebud davnogo poselennya U praci Starodavni plemena j narodi na Podilli za istorichnih chasiv pered zasnuvannyam Kiyivskoyi derzhavi napisanij 1927 roku i chastkovo opublikovanij 2000 roku Sicinskij pidsumovuyuchi vikladene v rozdili Plolemeyevi mista pisav Ale vse ce sho skazano pro Kam yanec she ostatochno tverdo ne virishuye togo pitannya chi dijsno nashe misto stoyit na misci starodavnogo mista odnogo z tih sho zgaduye v drugomu stolitti Ptolemej Bo v Kam yanci i jogo okolici ne znajdeno niyakih monumentalnih slidiv starodavnogo poselennya davnist yakogo bi syagala drugogo stolittya Ne znajdeno tut niyakih takih okopiv pobuduvan pohoroniv i t in Znahidki zhe monet i inshih rechej rimskih u Kam yanci chi v jogo okolicyah nichogo ne kazhut Vzagali dlya virishennya pitannya pro Pridnistryansko Ptolemeyevi mista potribni arheologichni rozslidi a osoblivo rozkopki pridnistryanskih gorodish Ne pidtrimali cyu gipotezu j inshi istoriki Ale naprikinci 20 stolittya vona zavdyaki zusillyam kiyivskih arhitektoriv Yevgeniyi Plamenickoyi ta yiyi donki Olgi Plamenickoyi nespodivano nabula nadzvichajno shirokogo rozgolosu Cikavo sho Plamenicki zislavshis na procitovanij vishe urivok iz knigi Sementovskogo 1862 roku ta rukopis Sicinskogo 1927 roku zarahuvali yih oboh do prihilnikiv dako rimskoyi gipotezi pro zasnuvannya Kam yancya Podilskogo Gipoteza PlamenickihBazuyuchis na navedenih vishe svidchennyah drugoyi polovini 17 stolittya a dali na vlasnih doslidzhennyah i pripushennyah kiyivskij arhitektor restavrator Yevgeniya Plamenicka pomerla 1994 roku ta yiyi donka tezh arhitektor restavrator Olga Plamenicka vveli v obig dako rimsku koncepciyu pro zasnuvannya Kam yancya Podilskogo v drugomu stolitti novoyi eri U knizi Kam yanec Podilskij 2004 Olga Plamenicka pishe Isnuvannya v pershi stolittya nashoyi eri dako rimskoyi Klepidavi na ostrovi v kanjoni Smotricha takozh maye arhitekturno arheologichne pidtverdzhennya Na zalishkah skelyastogo pereshijku v cej chas bulo pobudovano kilkaproginnij mist iz murovanimi pilonami ta hidnikom na derev yanih arkovih fermah a z boku plato pered pereshijkom murovane ukriplennya sho ohoronyalo v yizd na ostriv Yakim bulo v cej chas misto ta yaku vono vikonuvalo funkciyu v sistemi rimskih forpostiv Yevropejskoyi Sarmatiyi problema majbutnih doslidzhen Gipoteza Plamenickih maye yak palkih prihilnikiv v osnovnomu sered lyubiteliv istoriyi krayeznavciv tak i neprimirennih protivnikiv Profesijni istoriki abo ne zvertayut uvagi na gipotezu abo piddayut yiyi nishivnij kritici yak napriklad ce ne raz robili Ion Vinokur i Mikola Petrov Zagalnij yih visnovok shodo gipotezi Plamenickih takij Vulgarnij pidhid do chasu poyavi ta istoriyi riznih arhitekturnih pam yatok Kam yancya ta j samogo mista perenositsya nimi iz publikaciyi v publikaciyu de avtori posilayuchis perevazhno lishe na sebe tvoryat mif naukovosti svoyih prac pro dako rimskij Kam yanec svidomo vidkidayuchi pri comu istorichni dzherela ta ob yektivni naukovi doslidzhennya z istoriyi serednovichnogo Kam yancya Podilskogo vchenih Lvova Kiyeva Kam yancya Podilskogo a takozh Virmeniyi ta Polshi M yakishe zaperechennya podali Oleksandr Rasshupkin i Sergij Trubchaninov Znahidki na Podilli chislennih monetnih skarbiv i okremih rimskih monet 2 3 stolit rimskih mechiv i predmetiv antichnogo importu na dumku istorikiv svidchit lishe pro te sho miscevi plemena chernyahivskoyi kulturi pidtrimuvali torgovelni ta kulturni zv yazki z rimskimi provinciyami Najpovnishe koncepciyu Plamenickih ta yih polemiku z uchenimi vikladeno v specialnomu vipusku zhurnalu Pam yatki Ukrayini 4 za 1999 rik 80 storinkova pracya maye nazvu Kam yanec Podilskij misto na periferiyi Rimskoyi imperiyi Yak zasvidchuye rozdil Visnovki u nazvanij praci avtori gipotezi dobre usvidomlyuyut sho fakti vpritul pidveli nas do problemi yaka potrebuye gruntovnih cilespryamovanih i bagatoaspektnih opracyuvan Prote 26 lipnya 2001 roku Kabinet Ministriv Ukrayini vidav postanovu Pro zatverdzhennya Spisku istorichnih naselenih misc Ukrayini v yakij do Spisku vklyuchiv misto Kam yanec Podilskij iz datoyu zasnuvannya druge stolittya Utochnennya Tarasa DishkantaKrayeznavec Taras Dishkant zrobiv she odin rishuchij krok u rozvitku gipotezi i v statti opublikovanij 1997 roku sprobuvav ukazati tochnij rik zasnuvannya Kam yancya Podilskogo ta nazvati jogo zasnovnika Doslidnik vihodiv iz togo sho u 101 102 ta 105 106 rokah rimskij imperator Trayan zdijsniv dvi masshtabni vijskovi kampaniyi proti Dakiyi vidomi v istoriyi yak Trayanovi vijni Voni zavershilisya smertyu dakijskogo carya Decebala porazkoyu dakiv i peretvorennyam Dakiyi na rimsku provinciyu Pislya cogo zaznachaye Taras Dishkant Trayan ob yizhdzhav zahidni kordoni iz Sarmatiyeyu i davav rozporyadzhennya svoyim lyudyam dlya pobudovi limesu yakij mav zahishati novozahopleni zemli Tozh rokom zasnuvannya Kam yancya Podilskogo mozhna vvazhati 107 rik n e Zasnovnikom mista zvichajno vistupaye rimskij imperator Trayan Za cimi vikladkami Kam yanec Podilskij 2007 roku mav bi svyatkuvati 1900 richchya Ale do propoziciyi Tarasa Dishkanta ne prisluhalisya Dumku pro 107 rik oberezhno pidtrimav u knizi Kvitka na kameni Harkiv 2004 Chomu bi ne pripustiti sho rokom zasnuvannya Kam yancya ye 107 rik i pershimi jogo meshkancyami buli rimski vignanci Adzhe na pochatku pershogo stolittya rimski imperatori duzhe lyubili visilati v ci krayi vidomih rimlyan sho potrapili v nemilist yak napriklad poeta Publiya Ovidiya Nazona PrimitkiPam yatki Ukrayini 1999 4 S 2 3 Plamenicka Olga Kam yanec Podilskij K 2004 S 5 Pam yatki Ukrayini 1999 4 S 58 Plamenicka Olga Kam yanec Podilskij K Abris 2004 S 14 15 Olga Plamenicka pomilkovo zaznachila sho avtorom knigi buv Andzhej Celyarij polskij polkovnik uchasnik vijni 1648 1654 rokiv i oblogi podilskogo mista Bushi opisanoyi v istorichnij povisti Mihajla Sstarickogo Plamenicka Olga Kam yanec Podilskij K 1994 S 15 Cellarius A Regni Poloniae magnique ducatus Lituaniae omnimque regionum juri polonico subjectorum novissima descriptio Amsterdam 1759 Pag 349 Pereklad Pam yatki Ukrayini 1999 4 S 60 Primitka 11 Plamenicka Olga Kam yanec Podilskij K Abris 2004 S 15 Arhiv originalu za 3 bereznya 2012 Procitovano 14 lipnya 2009 Pam yatki Ukrayini 1999 4 S 60 Primitka 11 Pereklad iz nimeckoyi D Albi Sichinskij Volodimir Chuzhinci pro Ukrayinu K Dovira 1992 S 118 Kantemir Dmitro Opis Moldaviyi 11 bereznya 2008 u Wayback Machine ros Arhiv originalu za 26 serpnya 2007 Procitovano 16 lipnya 2009 Pam yatki Ukrayini 1999 4 S 7 Wapowski Dzieje Korony Polskiej i Wielkiego Ksiestwa Litewskiego od roku 1380 do 1535 Wilno 1847 Pam yatki Ukrayini 2000 3 4 S 55 Braun F Razyskaniya v oblasti goto slavyanskih otnoshenij Sankt Peterburg 1899 S 206 207 Plamenicka Olga Kam yanec Podilskij K 2004 S 14 Pam yatki Ukrayini 1999 4 S 61 Primitki 16 i 17 tablici 1 i 2 Pam yatki Ukrayini 1999 4 S 7 8 Zapiski Kam yanec Podilskogo institutu narodnoyi osviti T 2 Kam yanec Podilskij 1927 S 140 Bagryanorodnyj Konstantin Ob upravlenii imperiej Moskva Nauka 1991 S 157 Zapiski Naukovogo tovaristva imeni Shevchenka T 37 Lviv 1899 S 27 Pam yatki Ukrayini 1999 4 S 61 Primitka 19 Plamenicka Olga Kam yanec Podilskij K 2004 S 19 20 Zhovten 1983 10 S 102 Sementovskij Aleksandr Kamenec Podolskij Sankt Peterburg 1862 S 36 37 Bazhenova Stefaniya Yuzef Antonij Rollye zhittya diyalnist tvorchist 2 e vidannya Kam yanec Podilskij 2002 S 98 Pam yatki Ukrayini 2000 3 4 S 59 Wawrzyniec Marczynski Statystyczne topograficzne i historyczne opisanie Gubernii Podolskiey z rycinami i mappami T 1 Wilno 1820 S 162 Secinskij E Gorod Kamenec Podolskij Kiev 1895 S 5 Ce rechennya istorik potim zakresliv u rukopisi Pam yatki Ukrayini 1999 4 S 3 70 Plamenicka Olga Kam yanec Podilskij K Abris 2004 S 17 Krayeznavstvo 1999 1 4 S 21 Rasshupkin O I Trubchaninov S V Kam yanec na Podilli Kam yanec Podilskij 2008 S 10 Kam yanec Podilskij visnik 1997 17 travnya S 7 Sikora E F Cvetok na kamne Harkov 2004 S 6 LiteraturaPlamenicka Olga Rimsha Yanush Kam yanec Podilskij za rimskih chasiv Kam yanec Podilskij 1997 Plamenicka Olga Plamenicka Yevgeniya Kam yanec Podilskij misto na periferiyi Rimskoyi imperiyi Pam yatki Ukrayini 1999 4 S 1 80