«Геогра́фія» (дав.-гр. Γεογραφικά, Geōgraphiká) — античний географічний трактат, що складається з 17 книг. Написаний грецькою мовою на межі нашої ери. Автор — Страбон, римський географ грецького походження. Робота над трактатом почалася не раніше 20 року до н. е. Перше видання вийшло 7 року до н. е. (за іншими версіями — 17 або 18 року н. е.); друге й остаточне видання — 23 року н.е. У перших двох книгах викладено загальні фізико-математичні засади географії; у 3—10 книгах описано Європу (Іспанія, Галлія, Британія, Італія, Сицилія, Північна і Східна Європа, північні Балкани, Греція); у 11—17 книгах — Азію та Африку (Чорномор'я, Мала Азія, Індія, Месопотамія, Аравія, Єгипет). Джерелами твору були праці Ератосфена, Гіппарха, Полібія, Посідонія; відомості істориків Мітрідатових війн тощо. В історіографії твір вважають підсумком географічних знань періоду античності. За задумом автора трактат мусив бути практичним керівництвом для римських державних діячів, полководців, провінційної адміністрації, купців. Джерело для реконструкції стародавніх літературних пам'яток, що були втрачені. Зберігся завдяки християнській візантійській традиції переписування книг.
Географія | ||||
---|---|---|---|---|
дав.-гр. Γεωγραφικά | ||||
![]() | ||||
Жанр | трактат | |||
Автор | Страбон | |||
Мова | грецька | |||
Написано | 23 | |||
| ||||
|
Назва роботи, термінологія, метод
За Г. А. Стратановським, «Географія» належить до жанру «пам'ятних записок» (hypomnēmata), будучи науково-практичним твором. Трактат Страбона відображає римський практичний світогляд, не терпить наукових теорій, від яких немає негайної користі. За стилем Страбон нагадує Діодора Сицилійського або Діонісія Галікарнаського — він сухий і природний.
Критичний метод Страбона легко реконструюється: критика його спрямована на вишукування протиріч в джерелах, які потім досліджуються методами шкільної логіки. Страбон може сторінками цитувати тих чи інших авторів, а потім оголосити їх негідними. Метод його суто описовий, Страбон обмежується констатацією фактів і явищ. Джерел своїх він ніколи не приховує, але часто змінює порядок чужих думок чи комбінує окремі місця. Про природну продуктивність описуваних земель Страбон не говорить з тією докладністю, яку вважали необхідною Аристотель і Феофраст. Взагалі опис земель у Страбона далеко не рівномірний; увага його нерідко зупиняється на предметах маловажливих або анекдотичних, але для тодішнього читача цікавих. У нападках на попередників він нерідко переступає міру спокійної і ґрунтовної критики, буває прискіпливий і дріб'язковий в полеміці, наприклад з Гіппархом або Посідонієм.
Страбон використав кілька назв для своєї роботи, а саме:
- Geōgraphia — «географія»
- Chōrographia — «землеопис», звідси сучасний термін орографія.
- Periēgēsis — «опис»
- Periodos gēs — «опис Землі»
- Periodeia tēs chōrās — «розташування місцевостей»
Єдиного методу вивчення та опису Землі Страбон не наводить, але різноманітні судження з цього питання розкидані по всьому тексту «Географії», наприклад:
Море найбільше визначає обриси суші і надає їм форму, утворюючи затоки, відкриті моря, протоки, а також перешийки, півострова і миси. У цьому відношенні морю допомагають річки і гори. Звідси ми отримуємо ясне уявлення про материки, народності, про сприятливе розташуванні міст і про усьому розмаїтті подробиць, якими сповнена наша географічна карта.
У сучасній термінології, Страбон під «географією» розумів фізичну географію, а під «орографією» — політичну географію і почасти етнографію.
Страбон не може бути названий самостійним дослідником, але також не може бути названий і компілятором. Його завданням було дати географічний опис всієї античної Ойкумени, виправивши при цьому карту світу відомостями, накопиченими з часів Ератосфена. Це — перша спроба зіставити всі географічні відомості свого часу і дати їх систематичний огляд, саме тому основний блок літератури періоду еллінізму нам відомий тільки з цитат, що наводяться Страбоном.
Джерела
Величезну начитаність не тільки в географічній та історичній літературі, але й в поезії та філософії, Страбон доповнив подорожами, які охоплювали Малу Азію, Елладу, Іспанію, Єгипет; подовгу він залишався в Афінах, в Римі і в Олександрії. Однак Страбон набагато більше літературно освічений оповідач і критик, ніж спостерігач навколишнього і вчений дослідник.
Головними джерелами служили йому Ератосфен, Артемідор, Аполлодор з Афін, особливо в звістках про Грецію, Полібій і Посідоній — в описі Іберії, Кельтики, Італії, Антіох — в звістках про Сицилію і Нижню Італію, Феофан, історик походів Помпея на схід; із Мегасфена, Неарха, Страбон виписував цілі сторінки про Індію та сусідні з нею землі. Набагато менше користувався Страбон римськими письменниками, але Галлію він описує за Ю. Цезарем; описи походів Августа, записки Агріппи служили йому джерелом для багатьох вимірів і для звісток про альпійські народи. Через цих письменників йому були відомі багато інших.
З давніх авторів найбільшою його повагою користується Гомер, якого він разом з Аполлодором і стоїками вважав найбільшим, всеосяжним, точним мислителем і географом, творцем географії: потрібно тільки вміння відкривати дійсну основу під поетичним вимислом. Страбон з жорстокістю нападає на Ератосфена за низведення Гомера на рівень поета-байкаря; тим же способом і інші міфи та легенди Страбон перетворює в дійсну історію і географію, примикаючи в цьому відношенні до Полібія.
Світ в уявленні Страбона
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemc0TDAxaGNGOXZabDlGZFhKdmNHVmZZV05qYjNKa2FXNW5YM1J2WDFOMGNtRmlieTVxY0djdk1qSXdjSGd0VFdGd1gyOW1YMFYxY205d1pWOWhZMk52Y21ScGJtZGZkRzlmVTNSeVlXSnZMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
У побудові географічної карти, в якій не тільки міститься побутовий та історичний матеріал, але яка обіймає всю земну кулю, Страбон залишається вірним послідовником Ератосфена і супротивником Полібія. Кулястість Землі він доводить тими самими даними і міркуваннями, які і тепер містяться в елементарних посібниках. Земля уявляється розділеною екватором і меридіаном на 4 сегменти, з яких два лежать на північ від екватора і два на південь; тільки в одному з північних сегментів міститься та частина землі, яку знають греки і римляни; частина цього сегменту і три інші були невідомі; за межами відомих земель знаходяться не тільки моря, але й простори суші і притому населені людьми.
Населена земля має вигляд величезного острова, омиваного зовнішнім океаном, і ділиться на п'ять або шість поясів, з яких жаркий пояс Страбон помилково вважав ненаселеним всупереч запевненням Ератосфена, Полібія і географів родоської школи. Довжину населеної землі в напрямку із заходу на схід, від крайньої точки Іберії до східної околиці Індії, Страбон визначає в 70 000 стадій (13 тис. км), а ширину — в 30 000 (5,5 тис. км), рахуючи від паралелі південного краю населеної (Ajan), що над Мерое, до паралелі Ієрни (Ірландії): в населеність північнішого пункту, , Страбон не вірить.
Історія створення
Величезний обсяг «Географії» (840 с. у виданні Казобона 1587 р.; 943 с. в російському перекладі 1964 р.) змушує припустити, що на створення своєї основної праці Страбон витратив більшу частину життя. Він, безсумнівно, багато подорожував, і бував у найбільших інтелектуальних центрах Середземномор'я — Римі і Олександрії, з їх багатими книгосховищами і громадами чужоземців. Редактор англійського перекладу Страбона Стеррет вважав, що він прибув до Риму близько 44 р. до н. е. у віці приблизно 19—20 років, і навчався там у з Амасії — свого земляка, наставника дітей Цицерона. Тіраніон був відомий і як видатний географ, і, ймовірно, зацікавив цим предметом Страбона.
Ті ж коментатори вважають, що збирання матеріалу для «Географії» закінчилося приблизно до 25—23 рр. до н. е., до часу, коли Страбон влаштувався в Олександрії. Численні праці попередників, з якими він дискутує, були, безсумнівно, доступні йому в Александрійській бібліотеці. Г. А. Стратановський стверджує, що Страбон закінчив «Географію» близько 7 р. до н. е., а в світ вона вийшла вже після його смерті, без авторської правки.
Рукописний переказ і перші видання
Найближчі наступники Страбона Пліній і Птолемей не згадують його «Географії». Йосиф Флавій, Плутарх і Афіней вже користуються Страбоном. Для Стефана Візантійського (VI ст.) він вже головний авторитет у питаннях географії, так само як і для Євстафія Солунського (XII ст.).
На Заході в середні віки Страбон не був відомий. Один рукопис «Географії» в 1423 р. привіз до Венеції Джіованні Ауріспа (її купив знаменитий ). Вчений візантієць в 1438 р. привіз інші рукописи Страбона і звернув на них увагу гуманістів.
Найкращий рукопис «Географії» — Codex Parisinus 1397 (А) 2 — містить тільки книги I—IX (книгу VII — в уривках) з великими пропусками. Інші рукописи містять, навпаки, тільки кінець — книги X—XVII. Повністю всі 17 книг збереглися тільки в Codex Parisinus 1393, з великими пропусками (особливо книга VII). У 1875—1895 рр. Г. Коцца-Луца відкрив і видав фрагменти «Географії» на палімпсесті (близько 500 р. н. е.). З палімпсесту видно, що текст ще в V ст. був у хорошому стані і зберіг особливості августівської орфографії. Архетип, написаний (близько I—II ст. н. е.), мав деякі недоліки: пропуски, плями, обірвані поля. У 1956 р. палімпсест був транскрибований і знову виданий В. Алі.
«Географія» з'явилася в друці в 1472 р. спочатку в латинському перекладі, зробленому за поганим рукописом. У 1480 р. за наказом папи (засновника Ватиканської бібліотеки) вийшов новий латинський переклад Гуаріно. Перше видання грецького тексту з'явилося в 1516 р. у (на основі поганого рукопису). У 1587 р. в Парижі вийшло критичне видання «Географії», підготовлене і коментоване знаменитим філологом Казобоном з перекладом (по сторінках цього видання зазвичай цитують Страбона). У 1815 р. (за ініціативою Наполеона I) в Парижі з'явилося критичне видання Коре (в 4 томах); потім Г. Крамера (Берлін, 1844—1852, в 3 томах), А. Мейнеке (1866, в «Bibliotheca Teubneriana»), К. Мюллера — Ф. Дюбнер (Париж, 1853—1858, у 2 частинах).
Композиція
Композиція «Географії» в першу чергу диктується самим матеріалом (крім перших двох книг), виклад абсолютно безплановий, він часто переривається довгими вставками, не пов'язаними з основною темою.
Сам Страбон визначав змістовні і композиційні сторони свого твору так:
22. Кажучи коротко, ця книга повинна бути корисною взагалі — однаково корисною і для державного діяча, і для широкої публіки, — так само як і моя праця з історії. У нинішній праці, як і в тій, під ім'ям державного діяча ми маємо на увазі не зовсім неосвічену людину, але таку, що пройшла відомий цикл наук, звичайний для людей вільнонароджених або тих, хто займаються філософією. Адже людина, яка не цікавиться питаннями доброчесності, практичної мудрості і тим, що було написано на цю тему, не могла би правильно висловлювати осуду або похвали або вирішувати, які історичні факти гідні згадки в цій праці.
23. Отже, після того як я видав мої «Історичні записки», які, як я думаю, принесли користь для моральної і політичної філософії, я вирішив написати і даний твір. Адже ця праця має однаковий план з колишньою і призначена для того ж кола читачів, переважно для людей, що займають високе положення. Далі, як у моїх «Історичних записках» згадані тільки події з життя видатних людей, а дрібні і безславні діяння опущені, так і в сьогоденньому творі я не повинен торкатися маловажливих і непомітних явищ, а зайнятися предметами славними і великими, містять практично корисне, достопам'ятне або приємне. Подібно до того як в судженні про гідність колосальних статуй ми ретельно не досліджуємо кожну окрему частину, а скоріше оцінюємо загальне враження і намагаємося побачити, чи хороша статуя в цілому, так само слід судити і мою книгу, бо вона є деяким чином працею про колосальний, вона зачіпає явища величезної важливості і весь світ, за винятком тих випадків, коли незначні предмети можуть викликати інтерес у людини допитливої або у практичному діяча. Все це сказано для того, щоб показати, наскільки справжня праця важлива і гідна філософа.
Зміст
Книга I
У Казобона — с. 1—67. Містить опис науки географії та концепцію праці Страбона.
Розділ 1. Географія як предмет діяльності філософа. Кулястість Землі, питання про клімати, світовий Океан, теорії Анаксимандра і Гекатея, питання про антиподів та ін.
Розділ 2. Погляди римлян і парфян на географію. Критика поглядів Гомера і Ератосфена.
Розділ 3. Фізична географія: припливи і відпливи, вулкани, землетруси, теорія утворення морів, переселення народів, питання про гіперборейців.
Розділ 4. Політична географія: вплив широти і довготи на вдачу та звичаї народів, що населяють ці місця, опис трьох континентів — Європи, Азії та .
Книга II
У Казобона — с. 67-136. Опис математичних методів у вивченні географії. Власні погляди Страбона на устрій Ойкумени.
Книга III
У Казобона — с. 137—176. Опис Іберійського півострова.
- 1.4: опис Священного мису, «найзахіднішої точки» Європи і ойкумени.
- 3.3: Лузітанія й .
Книга IV
У Казобона — с. 177—209. Опис Галлії, Британії, Альпійських областей.
Книга V
У Казобона — с. 210—251. Опис Північної Італії (до Кампанії).
Книга VI
У Казобона — с. 252—289. Опис Південній Італії та Сицилії.
Книга VII
У Казобона — с. 289—331. Опис Німеччини (Страбон називає її грецькою мовою — Кельтика), Істру, Таврики, Північного Причорномор'я (Скіфії). Ця книга найбільше постраждала від часу, частиною збереглася фрагментарно, у викладах середньовічних схоластів: Євстафія, Стефана Візантійського, Афінея та ін. У виданні Казобона вони не наводяться.
Книга VIII
У Казобона — с. 332—389. Опис Пелопоннеса.
Книга IX
У Казобона — с. 390—444. Опис Аттики, Мегаріди, Фокіди, , Фессалії.
Книга Х
У Казобона — с. 444—489. Опис Евбеї, Етолії, Акарнанії, Криту.
Книга XI
У Казобона — с. 490—533. Опис Кавказу, Гірканії, Парфії, Бактрії, Мідії, .
Книга XII
У Казобона — с. 533—580. Опис Каппадокії, Понту, Віфінії, Галатії, , Фригії.
Книга XIII
У Казобона — с. 581—631. Опис Троади, Лесбосу, Пергаму.
Книга XIV
У Казобона — с. 632—685. Опис Іонії, Карії, Памфілії, Кілікії.
Книга XV
У Казобона — с. 685—736. Опис Індії, , Персії.
Книга XVI
У Казобона — с. 736—785. Опис Ассирії, Вавилону, Межиріччя, Сирії, Фінікії, Юдеї, Аравії.
Книга XVII
У Казобона — с. 785—840. Опис Єгипту, Ефіопії, . Фінал книги — опис адміністративного розподілу Римської держави.
Видання та переклади
- Давньогрецькою
- Strabonis Geographica: in 3 vols (containing Books 1–17) / ed. Kramer, Gustav. Berlin: Friedericus Nicolaus, 1844–1852.
- Англійською
- Англійський переклад Гамільтона та Фальконера в 3 т. (1854): Vol. I; Vol. II; Vol. III.
- The Geography of Strabo. translated by Horace Leonard Jones, John Robert Sitlington Sterrett. The Loeb Classical Library. in 8 V. London: Heinemann, 1917—1932 Vol. I, V, VI, VII, VIII.
- Німецькою
- Strabonis Geographica. Herausgegeben von August Meineke. Leipzig: Teubner, 1852—1853 (Graz: Akademische Druck- und Verlagsanstalt, 1969).
- Strabo: Geographika. Übersetzung und Anmerkungen von Albert Forbiger. Berlin & Stuttgart: Hoffmann'sche Verlags-Buchhandlung, 1855—1898 (Wiesbaden: Marix, 2005).
- Strabons Geographika: 10 Bände. (b. I–XVII ) / Übersetzung und Anmerkungen von Stefan Radt. Göttingen: Vandenhoeck & Ruprecht, 2002–2011.
- Російською
- География Страбона в 17 кн. / Пер. Ф.Г. Мищенко. — Москва, 1879.
- Страбон. География [ 1 жовтня 2016 у Wayback Machine.] / Пер., ст. и комм. Г.А. Стратановский. Москва: Наука, 1964. (Сер. Классики науки).
- Страбон. География / Пер. з др.-греч. Г. А. Стратановского. — Москва: Ладомир, 1994. (Сер. Памятники исторической мысли).
- Французькою
- Tardieu, Amédée (1886). . Paris: Librairie Hachette. Архів оригіналу за 2 серпня 2020. Процитовано 16 грудня 2017. Books I – VI.
- Tardieu, Amédée (1873). . Paris: Librairie Hachette. Архів оригіналу за 19 січня 2018. Процитовано 16 грудня 2017. Books VII – XII.
- Géographie / Strabon. (12 v). Paris: Les Belles Lettres, 1969.
Примітки
- Horace Leonard Jones, translator, The Geography of Strabo, Heinemann, London, 1917, p. xxv-xxvi
- Географія. — М., 1994. — С. 779
- Dueck Daniela. Strabo of Amasia: A Greek Man of Letters in Augustan Rome // London, New York, Routledge: Taylor & Francis Group, 2000. — Р. 145
- С. 136. Тут і далі — посилання на сторінки першовидання Казобона, стандартні для цитування «Географії» Страбона.
- С. 158.
- С. 253.
- С. 435.
- С. 121. Перекл. Г. А. Стратановського. — М., 1994. — С. 121.
- Географія. — М., 1994. — С. 780.
- Loeb Classical Library: The Geography of Strabo: in Eight Volumes. Cambridge, Massachusetts; London, England: Harvard University Press; William Heinemann LTD, 1915. — Vol. 1. — P. XVII
- Географія. — М., 1994. — С. 778.
- . Архів оригіналу за 16 травня 2009. Процитовано 5 січня 2013.
- Географія. — М., 1994. — С. 19.
Джерела
- Dueck, Daniela. Strabo of Amasia: A Greek Man of Letters in Augustan Rome. London, New York: Routledge: Taylor & Francis Group. 2000.
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Географія (Страбон)
У Вікіджерелах є Γεωγραφικά
- Perseus Collection. Greek and Roman Materials [Архівовано 28 листопада 2012 у WebCite]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Geografiya znachennya Geogra fiya dav gr Geografika Geōgraphika antichnij geografichnij traktat sho skladayetsya z 17 knig Napisanij greckoyu movoyu na mezhi nashoyi eri Avtor Strabon rimskij geograf greckogo pohodzhennya Robota nad traktatom pochalasya ne ranishe 20 roku do n e Pershe vidannya vijshlo 7 roku do n e za inshimi versiyami 17 abo 18 roku n e druge j ostatochne vidannya 23 roku n e U pershih dvoh knigah vikladeno zagalni fiziko matematichni zasadi geografiyi u 3 10 knigah opisano Yevropu Ispaniya Galliya Britaniya Italiya Siciliya Pivnichna i Shidna Yevropa pivnichni Balkani Greciya u 11 17 knigah Aziyu ta Afriku Chornomor ya Mala Aziya Indiya Mesopotamiya Araviya Yegipet Dzherelami tvoru buli praci Eratosfena Gipparha Polibiya Posidoniya vidomosti istorikiv Mitridatovih vijn tosho V istoriografiyi tvir vvazhayut pidsumkom geografichnih znan periodu antichnosti Za zadumom avtora traktat musiv buti praktichnim kerivnictvom dlya rimskih derzhavnih diyachiv polkovodciv provincijnoyi administraciyi kupciv Dzherelo dlya rekonstrukciyi starodavnih literaturnih pam yatok sho buli vtracheni Zberigsya zavdyaki hristiyanskij vizantijskij tradiciyi perepisuvannya knig Geografiyadav gr GewgrafikaTitulnij arkush Geografiyi latinskij pereklad Ksilandera Kazobon 1620 Zhanr traktatAvtor StrabonMova greckaNapisano 23 Cej tvir u VikishovishiNazva roboti terminologiya metodZa G A Stratanovskim Geografiya nalezhit do zhanru pam yatnih zapisok hypomnemata buduchi naukovo praktichnim tvorom Traktat Strabona vidobrazhaye rimskij praktichnij svitoglyad ne terpit naukovih teorij vid yakih nemaye negajnoyi koristi Za stilem Strabon nagaduye Diodora Sicilijskogo abo Dionisiya Galikarnaskogo vin suhij i prirodnij Kritichnij metod Strabona legko rekonstruyuyetsya kritika jogo spryamovana na vishukuvannya protirich v dzherelah yaki potim doslidzhuyutsya metodami shkilnoyi logiki Strabon mozhe storinkami cituvati tih chi inshih avtoriv a potim ogolositi yih negidnimi Metod jogo suto opisovij Strabon obmezhuyetsya konstataciyeyu faktiv i yavish Dzherel svoyih vin nikoli ne prihovuye ale chasto zminyuye poryadok chuzhih dumok chi kombinuye okremi miscya Pro prirodnu produktivnist opisuvanih zemel Strabon ne govorit z tiyeyu dokladnistyu yaku vvazhali neobhidnoyu Aristotel i Feofrast Vzagali opis zemel u Strabona daleko ne rivnomirnij uvaga jogo neridko zupinyayetsya na predmetah malovazhlivih abo anekdotichnih ale dlya todishnogo chitacha cikavih U napadkah na poperednikiv vin neridko perestupaye miru spokijnoyi i gruntovnoyi kritiki buvaye priskiplivij i drib yazkovij v polemici napriklad z Gipparhom abo Posidoniyem Strabon vikoristav kilka nazv dlya svoyeyi roboti a same Geōgraphia geografiya Chōrographia zemleopis zvidsi suchasnij termin orografiya Periegesis opis Periodos ges opis Zemli Periodeia tes chōras roztashuvannya miscevostej Yedinogo metodu vivchennya ta opisu Zemli Strabon ne navodit ale riznomanitni sudzhennya z cogo pitannya rozkidani po vsomu tekstu Geografiyi napriklad More najbilshe viznachaye obrisi sushi i nadaye yim formu utvoryuyuchi zatoki vidkriti morya protoki a takozh pereshijki pivostrova i misi U comu vidnoshenni moryu dopomagayut richki i gori Zvidsi mi otrimuyemo yasne uyavlennya pro materiki narodnosti pro spriyatlive roztashuvanni mist i pro usomu rozmayitti podrobic yakimi spovnena nasha geografichna karta U suchasnij terminologiyi Strabon pid geografiyeyu rozumiv fizichnu geografiyu a pid orografiyeyu politichnu geografiyu i pochasti etnografiyu Strabon ne mozhe buti nazvanij samostijnim doslidnikom ale takozh ne mozhe buti nazvanij i kompilyatorom Jogo zavdannyam bulo dati geografichnij opis vsiyeyi antichnoyi Ojkumeni vipravivshi pri comu kartu svitu vidomostyami nakopichenimi z chasiv Eratosfena Ce persha sproba zistaviti vsi geografichni vidomosti svogo chasu i dati yih sistematichnij oglyad same tomu osnovnij blok literaturi periodu ellinizmu nam vidomij tilki z citat sho navodyatsya Strabonom Dzherela Velicheznu nachitanist ne tilki v geografichnij ta istorichnij literaturi ale j v poeziyi ta filosofiyi Strabon dopovniv podorozhami yaki ohoplyuvali Malu Aziyu Elladu Ispaniyu Yegipet podovgu vin zalishavsya v Afinah v Rimi i v Oleksandriyi Odnak Strabon nabagato bilshe literaturno osvichenij opovidach i kritik nizh sposterigach navkolishnogo i vchenij doslidnik Golovnimi dzherelami sluzhili jomu Eratosfen Artemidor Apollodor z Afin osoblivo v zvistkah pro Greciyu Polibij i Posidonij v opisi Iberiyi Keltiki Italiyi Antioh v zvistkah pro Siciliyu i Nizhnyu Italiyu Feofan istorik pohodiv Pompeya na shid iz Megasfena Nearha Strabon vipisuvav cili storinki pro Indiyu ta susidni z neyu zemli Nabagato menshe koristuvavsya Strabon rimskimi pismennikami ale Galliyu vin opisuye za Yu Cezarem opisi pohodiv Avgusta zapiski Agrippi sluzhili jomu dzherelom dlya bagatoh vimiriv i dlya zvistok pro alpijski narodi Cherez cih pismennikiv jomu buli vidomi bagato inshih Z davnih avtoriv najbilshoyu jogo povagoyu koristuyetsya Gomer yakogo vin razom z Apollodorom i stoyikami vvazhav najbilshim vseosyazhnim tochnim mislitelem i geografom tvorcem geografiyi potribno tilki vminnya vidkrivati dijsnu osnovu pid poetichnim vimislom Strabon z zhorstokistyu napadaye na Eratosfena za nizvedennya Gomera na riven poeta bajkarya tim zhe sposobom i inshi mifi ta legendi Strabon peretvoryuye v dijsnu istoriyu i geografiyu primikayuchi v comu vidnoshenni do Polibiya Svit v uyavlenni Strabona Karta Yevropi za Strabonom U pobudovi geografichnoyi karti v yakij ne tilki mistitsya pobutovij ta istorichnij material ale yaka obijmaye vsyu zemnu kulyu Strabon zalishayetsya virnim poslidovnikom Eratosfena i suprotivnikom Polibiya Kulyastist Zemli vin dovodit timi samimi danimi i mirkuvannyami yaki i teper mistyatsya v elementarnih posibnikah Zemlya uyavlyayetsya rozdilenoyu ekvatorom i meridianom na 4 segmenti z yakih dva lezhat na pivnich vid ekvatora i dva na pivden tilki v odnomu z pivnichnih segmentiv mistitsya ta chastina zemli yaku znayut greki i rimlyani chastina cogo segmentu i tri inshi buli nevidomi za mezhami vidomih zemel znahodyatsya ne tilki morya ale j prostori sushi i pritomu naseleni lyudmi Naselena zemlya maye viglyad velicheznogo ostrova omivanogo zovnishnim okeanom i dilitsya na p yat abo shist poyasiv z yakih zharkij poyas Strabon pomilkovo vvazhav nenaselenim vsuperech zapevnennyam Eratosfena Polibiya i geografiv rodoskoyi shkoli Dovzhinu naselenoyi zemli v napryamku iz zahodu na shid vid krajnoyi tochki Iberiyi do shidnoyi okolici Indiyi Strabon viznachaye v 70 000 stadij 13 tis km a shirinu v 30 000 5 5 tis km rahuyuchi vid paraleli pivdennogo krayu naselenoyi Ajan sho nad Meroe do paraleli Iyerni Irlandiyi v naselenist pivnichnishogo punktu Strabon ne virit Istoriya stvorennyaVelicheznij obsyag Geografiyi 840 s u vidanni Kazobona 1587 r 943 s v rosijskomu perekladi 1964 r zmushuye pripustiti sho na stvorennya svoyeyi osnovnoyi praci Strabon vitrativ bilshu chastinu zhittya Vin bezsumnivno bagato podorozhuvav i buvav u najbilshih intelektualnih centrah Seredzemnomor ya Rimi i Oleksandriyi z yih bagatimi knigoshovishami i gromadami chuzhozemciv Redaktor anglijskogo perekladu Strabona Sterret vvazhav sho vin pribuv do Rimu blizko 44 r do n e u vici priblizno 19 20 rokiv i navchavsya tam u z Amasiyi svogo zemlyaka nastavnika ditej Cicerona Tiranion buv vidomij i yak vidatnij geograf i jmovirno zacikaviv cim predmetom Strabona Ti zh komentatori vvazhayut sho zbirannya materialu dlya Geografiyi zakinchilosya priblizno do 25 23 rr do n e do chasu koli Strabon vlashtuvavsya v Oleksandriyi Chislenni praci poperednikiv z yakimi vin diskutuye buli bezsumnivno dostupni jomu v Aleksandrijskij biblioteci G A Stratanovskij stverdzhuye sho Strabon zakinchiv Geografiyu blizko 7 r do n e a v svit vona vijshla vzhe pislya jogo smerti bez avtorskoyi pravki Rukopisnij perekaz i pershi vidannya Najblizhchi nastupniki Strabona Plinij i Ptolemej ne zgaduyut jogo Geografiyi Josif Flavij Plutarh i Afinej vzhe koristuyutsya Strabonom Dlya Stefana Vizantijskogo VI st vin vzhe golovnij avtoritet u pitannyah geografiyi tak samo yak i dlya Yevstafiya Solunskogo XII st Na Zahodi v seredni viki Strabon ne buv vidomij Odin rukopis Geografiyi v 1423 r priviz do Veneciyi Dzhiovanni Aurispa yiyi kupiv znamenitij Vchenij vizantiyec v 1438 r priviz inshi rukopisi Strabona i zvernuv na nih uvagu gumanistiv Najkrashij rukopis Geografiyi Codex Parisinus 1397 A 2 mistit tilki knigi I IX knigu VII v urivkah z velikimi propuskami Inshi rukopisi mistyat navpaki tilki kinec knigi X XVII Povnistyu vsi 17 knig zbereglisya tilki v Codex Parisinus 1393 z velikimi propuskami osoblivo kniga VII U 1875 1895 rr G Kocca Luca vidkriv i vidav fragmenti Geografiyi na palimpsesti blizko 500 r n e Z palimpsestu vidno sho tekst she v V st buv u horoshomu stani i zberig osoblivosti avgustivskoyi orfografiyi Arhetip napisanij blizko I II st n e mav deyaki nedoliki propuski plyami obirvani polya U 1956 r palimpsest buv transkribovanij i znovu vidanij V Ali Geografiya z yavilasya v druci v 1472 r spochatku v latinskomu perekladi zroblenomu za poganim rukopisom U 1480 r za nakazom papi zasnovnika Vatikanskoyi biblioteki vijshov novij latinskij pereklad Guarino Pershe vidannya greckogo tekstu z yavilosya v 1516 r u na osnovi poganogo rukopisu U 1587 r v Parizhi vijshlo kritichne vidannya Geografiyi pidgotovlene i komentovane znamenitim filologom Kazobonom z perekladom po storinkah cogo vidannya zazvichaj cituyut Strabona U 1815 r za iniciativoyu Napoleona I v Parizhi z yavilosya kritichne vidannya Kore v 4 tomah potim G Kramera Berlin 1844 1852 v 3 tomah A Mejneke 1866 v Bibliotheca Teubneriana K Myullera F Dyubner Parizh 1853 1858 u 2 chastinah KompoziciyaKompoziciya Geografiyi v pershu chergu diktuyetsya samim materialom krim pershih dvoh knig viklad absolyutno bezplanovij vin chasto pererivayetsya dovgimi vstavkami ne pov yazanimi z osnovnoyu temoyu Sam Strabon viznachav zmistovni i kompozicijni storoni svogo tvoru tak 22 Kazhuchi korotko cya kniga povinna buti korisnoyu vzagali odnakovo korisnoyu i dlya derzhavnogo diyacha i dlya shirokoyi publiki tak samo yak i moya pracya z istoriyi U ninishnij praci yak i v tij pid im yam derzhavnogo diyacha mi mayemo na uvazi ne zovsim neosvichenu lyudinu ale taku sho projshla vidomij cikl nauk zvichajnij dlya lyudej vilnonarodzhenih abo tih hto zajmayutsya filosofiyeyu Adzhe lyudina yaka ne cikavitsya pitannyami dobrochesnosti praktichnoyi mudrosti i tim sho bulo napisano na cyu temu ne mogla bi pravilno vislovlyuvati osudu abo pohvali abo virishuvati yaki istorichni fakti gidni zgadki v cij praci 23 Otzhe pislya togo yak ya vidav moyi Istorichni zapiski yaki yak ya dumayu prinesli korist dlya moralnoyi i politichnoyi filosofiyi ya virishiv napisati i danij tvir Adzhe cya pracya maye odnakovij plan z kolishnoyu i priznachena dlya togo zh kola chitachiv perevazhno dlya lyudej sho zajmayut visoke polozhennya Dali yak u moyih Istorichnih zapiskah zgadani tilki podiyi z zhittya vidatnih lyudej a dribni i bezslavni diyannya opusheni tak i v sogodennomu tvori ya ne povinen torkatisya malovazhlivih i nepomitnih yavish a zajnyatisya predmetami slavnimi i velikimi mistyat praktichno korisne dostopam yatne abo priyemne Podibno do togo yak v sudzhenni pro gidnist kolosalnih statuj mi retelno ne doslidzhuyemo kozhnu okremu chastinu a skorishe ocinyuyemo zagalne vrazhennya i namagayemosya pobachiti chi horosha statuya v cilomu tak samo slid suditi i moyu knigu bo vona ye deyakim chinom praceyu pro kolosalnij vona zachipaye yavisha velicheznoyi vazhlivosti i ves svit za vinyatkom tih vipadkiv koli neznachni predmeti mozhut viklikati interes u lyudini dopitlivoyi abo u praktichnomu diyacha Vse ce skazano dlya togo shob pokazati naskilki spravzhnya pracya vazhliva i gidna filosofa ZmistKniga I U Kazobona s 1 67 Mistit opis nauki geografiyi ta koncepciyu praci Strabona Rozdil 1 Geografiya yak predmet diyalnosti filosofa Kulyastist Zemli pitannya pro klimati svitovij Okean teoriyi Anaksimandra i Gekateya pitannya pro antipodiv ta in Rozdil 2 Poglyadi rimlyan i parfyan na geografiyu Kritika poglyadiv Gomera i Eratosfena Rozdil 3 Fizichna geografiya priplivi i vidplivi vulkani zemletrusi teoriya utvorennya moriv pereselennya narodiv pitannya pro giperborejciv Rozdil 4 Politichna geografiya vpliv shiroti i dovgoti na vdachu ta zvichayi narodiv sho naselyayut ci miscya opis troh kontinentiv Yevropi Aziyi ta Kniga II U Kazobona s 67 136 Opis matematichnih metodiv u vivchenni geografiyi Vlasni poglyadi Strabona na ustrij Ojkumeni Kniga III U Kazobona s 137 176 Opis Iberijskogo pivostrova 1 4 opis Svyashennogo misu najzahidnishoyi tochki Yevropi i ojkumeni 3 3 Luzitaniya j Kniga IV U Kazobona s 177 209 Opis Galliyi Britaniyi Alpijskih oblastej Kniga V U Kazobona s 210 251 Opis Pivnichnoyi Italiyi do Kampaniyi Kniga VI U Kazobona s 252 289 Opis Pivdennij Italiyi ta Siciliyi Kniga VII U Kazobona s 289 331 Opis Nimechchini Strabon nazivaye yiyi greckoyu movoyu Keltika Istru Tavriki Pivnichnogo Prichornomor ya Skifiyi Cya kniga najbilshe postrazhdala vid chasu chastinoyu zbereglasya fragmentarno u vikladah serednovichnih sholastiv Yevstafiya Stefana Vizantijskogo Afineya ta in U vidanni Kazobona voni ne navodyatsya Kniga VIII U Kazobona s 332 389 Opis Peloponnesa Kniga IX U Kazobona s 390 444 Opis Attiki Megaridi Fokidi Fessaliyi Kniga H U Kazobona s 444 489 Opis Evbeyi Etoliyi Akarnaniyi Kritu Kniga XI U Kazobona s 490 533 Opis Kavkazu Girkaniyi Parfiyi Baktriyi Midiyi Kniga XII U Kazobona s 533 580 Opis Kappadokiyi Pontu Vifiniyi Galatiyi Frigiyi Kniga XIII U Kazobona s 581 631 Opis Troadi Lesbosu Pergamu Kniga XIV U Kazobona s 632 685 Opis Ioniyi Kariyi Pamfiliyi Kilikiyi Kniga XV U Kazobona s 685 736 Opis Indiyi Persiyi Kniga XVI U Kazobona s 736 785 Opis Assiriyi Vavilonu Mezhirichchya Siriyi Finikiyi Yudeyi Araviyi Kniga XVII U Kazobona s 785 840 Opis Yegiptu Efiopiyi Final knigi opis administrativnogo rozpodilu Rimskoyi derzhavi Vidannya ta perekladiDavnogreckoyu Strabonis Geographica in 3 vols containing Books 1 17 ed Kramer Gustav Berlin Friedericus Nicolaus 1844 1852 Anglijskoyu Anglijskij pereklad Gamiltona ta Falkonera v 3 t 1854 Vol I Vol II Vol III The Geography of Strabo translated by Horace Leonard Jones John Robert Sitlington Sterrett The Loeb Classical Library in 8 V London Heinemann 1917 1932 Vol I V VI VII VIII Nimeckoyu Strabonis Geographica Herausgegeben von August Meineke Leipzig Teubner 1852 1853 Graz Akademische Druck und Verlagsanstalt 1969 Strabo Geographika Ubersetzung und Anmerkungen von Albert Forbiger Berlin amp Stuttgart Hoffmann sche Verlags Buchhandlung 1855 1898 Wiesbaden Marix 2005 Strabons Geographika 10 Bande b I XVII Ubersetzung und Anmerkungen von Stefan Radt Gottingen Vandenhoeck amp Ruprecht 2002 2011 Rosijskoyu Geografiya Strabona v 17 kn Per F G Mishenko Moskva 1879 Strabon Geografiya 1 zhovtnya 2016 u Wayback Machine Per st i komm G A Stratanovskij Moskva Nauka 1964 Ser Klassiki nauki Strabon Geografiya Per z dr grech G A Stratanovskogo Moskva Ladomir 1994 Ser Pamyatniki istoricheskoj mysli Francuzkoyu Tardieu Amedee 1886 Paris Librairie Hachette Arhiv originalu za 2 serpnya 2020 Procitovano 16 grudnya 2017 Books I VI Tardieu Amedee 1873 Paris Librairie Hachette Arhiv originalu za 19 sichnya 2018 Procitovano 16 grudnya 2017 Books VII XII Geographie Strabon 12 v Paris Les Belles Lettres 1969 PrimitkiHorace Leonard Jones translator The Geography of Strabo Heinemann London 1917 p xxv xxvi Geografiya M 1994 S 779 Dueck Daniela Strabo of Amasia A Greek Man of Letters in Augustan Rome London New York Routledge Taylor amp Francis Group 2000 R 145 S 136 Tut i dali posilannya na storinki pershovidannya Kazobona standartni dlya cituvannya Geografiyi Strabona S 158 S 253 S 435 S 121 Perekl G A Stratanovskogo M 1994 S 121 Geografiya M 1994 S 780 Loeb Classical Library The Geography of Strabo in Eight Volumes Cambridge Massachusetts London England Harvard University Press William Heinemann LTD 1915 Vol 1 P XVII Geografiya M 1994 S 778 Arhiv originalu za 16 travnya 2009 Procitovano 5 sichnya 2013 Geografiya M 1994 S 19 DzherelaDueck Daniela Strabo of Amasia A Greek Man of Letters in Augustan Rome London New York Routledge Taylor amp Francis Group 2000 PosilannyaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Geografiya Strabon U Vikidzherelah ye Gewgrafika Perseus Collection Greek and Roman Materials Arhivovano 28 listopada 2012 u WebCite