Ця стаття потребує істотної переробки. (9 вересня 2023) |
Окремі положення цієї статті сумнівні. (вересень 2023) |
Ця стаття потребує уваги й турботи фахівця в галузі ранньомодерної історії. Причина — наявність псевдонаукових джерел. (вересень 2023) |
Козацька війна під проводом Степана Разіна 1670—1671 років — значна частина Збройний спротив московським урядовим військам, який протягом декількох років чинили донські, астраханські та яїцькі козацькі загони на території Московського царства. Продовженням війни став Стрілецький бунт 1682 року. Увійшла в радянську історіографію як Селянська війна 1670—1671 рр. під проводом Степана Разіна. Закінчилася полоном та стратою керівника козацько-ординського війська Степана Разіна та тимчасовою перемогою урядових військ над козаками.
Козацька війна під проводом Степана Разіна 1676—1681 рр. | |||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() Штурм Астрахані військами Степана Разіна | |||||||
| |||||||
Сторони | |||||||
![]() | ![]() | ||||||
Командувачі | |||||||
![]() | Юрій Долгоруков Юрій Барятинський Григорій Ромодановський |
Джерела та хронологічні перекоси щодо дат повстання
Найбільш достовірним першоджерелом разинського періоду вважаються записки голландського мандрівника і мореплавця (Стрюйса) «Три подорожі до Московії». Інші існуючі записи, на думку багатьох дослідників, є компіляціями цих записок в вільному переказі. Традиційно період перебування Стрейса у Московії датують 1647—1673 рр., а першим видання його записок — 1676 рік. Однак на оригіналі записок стоїть дата — 1677: J. Jansen Struys «Voyagien door Moscovien, Tartaryen, Oost-Indien, en andere deelen der Werelt. Met Privilegien, t'Amsterdam, Anno 1677». Твір є поденними нотатками, що були складені Стрейсом під час його подорожей 1647—1673 рр., однак до них докладено дванадцять вкладних гравюр і карта Каспійського моря, датовані саме 1677 роком. Тобто Ян Стрейс плавав по Московії і відповідно вперше видав книгу аж ніяк не раніше 1677 року.
У записах про свою останню подорож Ян Стрейс докладно описує прибуття до Московії та рух по Волзі на кораблі «Орел» у складі війська для придушення повстання Разіна. Відразу кидається в очі, що в записках чомусь відсутні точні дати (немає року: тільки місяць і число). Перекладачі самі додумали за автора роки і відбили їх в дужках в кінці заголовків до кількох глав: мовляв, події відбувалися у 1669 році. Проте недоречність редакторської правки стає очевидною при першому ж вивченні документа. Так, описуючи місто Астрахань, Ян Стрейс пише:
![]() | Тоді місто не було таким гарним і великим, як в даний час; на цілу третину він був розширений покійним царем*... Після його смерті він ще збільшився, так що в даний час як за величиною, так і за красою він належить до визначних містах в Московії. | ![]() |
Ян Стрейс описує свою подорож після смерті царя Олексія, що відразу відсуває датування подорожі Стрейс років на десять вперед. Коментатор тексту змушений виправдовуватися: «*Тобто Олексієм Михайловичем, якого в іншому місці Стрюйс називає недавно померлим тому, що твір його було написано незабаром після смерті царя (1676 г.), і видано вперше у 1677 році під назвою: Vogagien door Moscovien, Tartarien, Oost-Indien. Amsterdam».
Записки Стрейса написані у вигляді щоденника, як було загальноприйнято в той час, від першої особи і в теперішньому часі. Незрозуміло, навіщо автору писати про якогось недавно померлого царя Олексія через десять років після подорожі (якщо би все відбувалося у 1669 році). Якщо йти цією логікою, то при наступному перевиданні він мав би писати: «давно після смерті царя». Разінське повстання всполошило всю Європу. Отже, інформація про події була актуальна відразу ж після подорожі Стрейса. Той факт, що «Записки Стрейса» були видані у 1677 році може свідчити тільки про те, що він описував події 1676—1677 рр. і відразу ж після прибуття в Амстердам (вже після повернення у складі посольства Кленка) їх опублікував. Саме тому автор говорить у тексті про «недавно померлого царя Олексія». Під час своєї попередньої подорожі Стрейс застав царя ще живим, а в третю подорож 1676—1677 років, де описується Разін, цар Олексій розглядається як недавно померлий, тому що він, дійсно, вже помер. І помер нещодавно.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemxtTDFOMGFXVndZVzVmVW1saGVtbHVMbXB3Wnk4eU5UQndlQzFUZEdsbGNHRnVYMUpwWVhwcGJpNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Давайте подивимось на час першого видання книги Йоганна Юстуса Марція. Дослідник питання А. Г. Маньков пише: «Перше видання було здійснено в Віттенберзі в 1674—1675 рр., у 1679 р. книга перевидається в Лейпцигу, у 1683 р. — знову в Віттенберзі, і, нарешті, знову в Лейпцизі у 1698 р. Мабуть, перші два видання — це фантомні відображення двох реальних видань в тих же друкарнях, там просто підправили дати. Йдеться про книгу-доповідь очевидця по гарячих слідах, яка була вперше видана в 1683 році. Саме доповіддю в оригіналі він і називався. Потім історики зметикували, що для доповіді трохи запізно і вирішили придумати легенду. Мовляв, насправді це не доповідь, а наукова дисертація за матеріалами якогось Марція. Мовляв, десять років матеріал збирали, а потім вирішили нарешті написати дисертацію у виконанні І. Ю. Шурцфлеша — тобто, досить сумнівна історія».
Аналогічна історія з часом написання і третього важливого джерела по повстанню Разіна: записок шведа Людвига Фабрициуса. Насправді, записки могли бути написані не раніше 1679 року. Згідно шведським реляціям, Фабрициус був в Росії у якості шведського посланника з 1679 по 1700 р. З цього випливає, що Фабрициуса до 1679 року в Росії взагалі не було. Значить, астраханські події Козацької війни, учасником яких він став, відбувалися аж ніяк не раніше 1679 року.
Особливо показовою є історія особистого лікаря московського царя Олексія Михайловича, англійця Самуїла Коллінза (Samuel Collins, 1619—1669). Відпрацювавши у царя в 1659—1666 рр. він отримує 28 червня 1666 р. за власним проханням звільнення від царської служби, а у 1685 році видає книгу, присвячену своєму перебуванню при дворі Олексія Михайловича. При цьому в заголовку рукопису значиться дата останнього листа своєму другові як A. D. 1671. 8 min. Детально описавши життя російського двору до 1671 року, він ані словом не обмовився про козацькі або селянської війни. Розуміючи всю незручність ситуації, лжеісторікі «прибирають» Коллінза від російського двору якраз до повстання Разіна, а до кульмінаційного, за їх версією, моменту 1669—1671 рр. взагалі «хоронять». При цьому численні документи, датовані Коллінзом після 1666 року, приписують його тезкам, також лікарям: Самуїлу Коллінзу другому (1618—1710), лейб-медику короля Карла II Стюарта, автору праці "А System of Anatomy… " (П. В. Киреєвський), і Самуїлу Коллінзу третьому (1617—1685). Самуїл Коллінз був, звичайно ж, один. Він служив лікарем у царя Олексія і втратив свою посаду не за власним бажанням, а після приходу у 1674 році в Аптекарський приказ Артамона Матвєєва, якому віддані царю лікарі були як раз не потрібні. І звісно ж, найголовний парадокс полягає у тому, що С. Коллінз ані слова не сказав про повстання Разіна. Більш того, смерті царевичів Олексія і Симеона також чомусь залишилися їм непоміченими. Проте, будучи лікарем царського двору, він був просто зобов'язаний засвідчити ці події. Так само, як і згадати про страшну війну, очевидцем якої він начебто став. Однак Коллінз чомусь мовчить. Напевно тому, що всі ці події (повстання Разіна та смерть обох царевичів) відбувалися вже після його віддалення від російського двору — інших пояснень цьому парадоксу історики не знаходять.
Для повноти картини слід почитати листи Сильвестра Матвєєва Симеону Полоцькому, який, будучи в Києві у 1671—1672 рр., жодним словом не згадав про козацьке повстання Степана Разіна. Але ж козацькою війною була охоплена, в тому числі, і Слобідська Україна, хвилювання там спостерігалися навіть ще кілька років після страти Разіна.
Важко також зрозуміти логіку листів Якова Рейтенфельса, який за офіційною версією був у Москві в 1671—1674 рр., але при цьому детально описує смерть і похорони царя Олексія Михайловича. У листі № 5 він пише про «нині царя Федора Олексійовича». І лише потім, у листі № 6 він докладно описує страту Разіна. Що цілком відповідає сучасним поглядам істориків, згідно яким разинська війна відбувалася у 1676-82 роках.
Варто згадати також і «Записки Айрманна про Прибалтику і Московії 1666—1670». Ці записки були вперше виявлені і видані лише в 1937 році, тому вони не були фальсифіковані. Так ось, автор, перебуваючи у Москві в 1669—1670 рр., навіть не згадав про «селянську війну» і заворушення в столиці. Коментатор Ч. Р. Левінсон виправдовується, мовляв, «Росія, що стояла на порозі селянської війни під проводом Степана Разіна, залишалися поза інтересами Айрманна», записки якого укладають «переважно опис побутового порядку». Однак при цьому Айрманн досить докладно описує історію самозванця Тимошки Анкудінова середини 17-го століття. Значить, дипломата цікавило не лише побутове життя росіян. Навряд чи б він пропустив найяскравіші події повстання Разіна, сучасником яких він нібито став. Однак Айрманн мовчить, повністю випускаючи зі своєї уваги ці події.
Для повноти картини наведемо уривок від російського історика С. М. Соловйова: «У 1677 дізналися в Москві, що по Дону і річці Ведмедиці в козачих юртах завелися жити старці і попи і всякі парафіяльні люди в пустелях, друковані книги, церковну службу і євангельське письмо хулять, образам божим не вклоняються, багато людей з донських містечок до себе підмовляють і хрестять вдруге… Почали в цій пустелі люди жити після разинського злодійства».
«Ось так, просто взяли і завелися у 1677 році в козацьких землях старовіри — як миші під підлогою, — коментує романівського історика дослідник Олександр Кас. — А зрозуміти, від чого це сталося і чому саме з 1677 року, Сергій Михайлович полінувався. Хоча навіть він не заперечує зв'язки між заворушеннями старовірів 1677 року і Разінськими подіями. У розряді 1677—1679 років тільки й говориться про небувалі досі заворушеннях старовірів у союзі з разінцями. Так в архівах РДАДА матеріали про разінські заворушення зберігаються в каталозі 1673—1687 рр. Очевидно, що у 1667—1671 рр. ніякого повстання Разіна не було: джерела відкидають ці події на десять років вперед».
Передумови повстання
У 1662 р. Степан Тимофійович Разін стає отаманом та очолює військовий похід козаків на Перекоп проти кримчаків. Кампанія закінчилася для них дуже вдало: козаки повернулися на Дон із багатою здобиччю та полоненими. За свою сміливість і відвагу Степан Разін стає широко відомим на Дону..
Сучасник отамана, Й. Ю. Марций з Тюрінгії, пише: «Як я дізнався, родом він був козак і раніше не був відомий в Москві як зловмисник або злочинець, але, навпаки, відомий як людина віддана і, судячи зі справ, нічим не провинився…». Таким чином до певних подій Разін не тільки залишався вірним присязі, а й взагалі нічим ганебним себе не заплямував.
Дві «офіційних версії» повстання
Сучасні дослідники схиляються до думки, що історія Громадянської війни, відомої нам, як «повстання Разіна» була суттєво спотворена Романовими. Пильне вивчення документів того часу лише посилює цю підозру. Ключовий момент: справжніх документів з боку повстанців, практично не збереглося. Вважається, ніби їх вціліло всього 7 або 6, із застереженням, що тільки один з документів — оригінальний. Втім, автентичність навіть цього «єдиного» вельми сумнівна. Таким чином, абсолютно всі відомості про так зване «повстання Разіна» потрапили до нас не тільки через фільтр радянської цензури, але й царської канцелярії.
Радянська версія: «Селянська війна»
Начебто страта брата Фрола (або старшого брата Івана) у сполученні з усе сильнішими спробами позбавити козацтво завойованих вольностей начебто мала значний вплив на волелюбного Степана Тимофійовича. Ядром народного руху Разіна стало донське і волзьке козацтво, серед якого було багато незадоволених боярським урядом і московськими порядками. Радянська наука трактувала повстання разінців виключно як прояв классової боротьби селян («що фактично були перетворені на рабів») проти диктатури поміщиків, бояр і монастирів. Дослідники навіть знаходили у підтвердження такої позиції записки іноземців, що «дають багато для розуміння класової природи руху Разіна і його міжнародного значення» (Б. Н. Тихомиров).
Після повалення повстання під керівництвом Івана Болотнікова, було видано збірку законів, що мав назву «Уложення» 1649 р., тридцять чотири статті з якого приділялися виключно суду над селянами. Феодал мав право карати своїх кріпаків, ставлячи їх за борги на «правіж» — суд прирікав боржників селян і міську бідноту до побиття на площі батогами. Останні, буцімто, рятувалися від гноблення, втікаючи у просторі степи на Дону, де з другої половини 17-ст. утворилося донське козацтво. Згодом перетворилося на значну силу, з якою довелося рахуватися царському уряду. Не розглядаючи варіант династичного конфлікту, радянські ідеологи пояснюють події тих часів виключно «посиленням феодального гніту, що приводило до чисельних бунтів та повстань», серед яких «найбільшими були повстання бідноти в Москві», зокрема «Соляний бунт» 1648 р. і «Мідний бунт» 1662 р.
Н. І. Костомаров пише:
…Становище селян погіршилося: вільні переходи були остаточно знищені, і селянин, нарівні з холопом, був відданий на повне свавілля власника. Жителі посадських і чорних волостей були не в кращому становищі.
Проте правда полягає в тому, що козаків мало хвилювали проблеми селян. Для станичників різниця між селянином (посполітієм) і козаком (людиною військовою) була суттєвою. Козаки ніколи б не стали братися за шаблі та йти проти царя через надумані Костомаровим (а, можливо, і радянськими історіографами) селянські проблеми.
Романівська версія: «Злодій з ватагою розбійників»
За сучасним трактуванням, відоме «Повстання Разина», насправді, було масштабною війною між двома державами, що утворилися після Великої Смути на початку XVII століття. Мабуть, це не зовсім так. У 1613 році Михайло Романов став царем Московії. Спочатку Московський улус Золотої Орди під керівництвом Романових завоював територію, яку заселяли ільменці та кривичі — себто, споконвічні білоруські землі та північну частину Волги — насамперед, Великий Новгород. Інші ординські державні утворення утворили іншу державу зі столицями в Астрахані та Тобольську. Там були, ймовірно, і свої царі, які за своїм походженням належали до старої Ординської династії.
Саме так бачили війну Разіна з урядовими військами її сучасні свідки навіть в Європі. Так, В.Буганов пише:
Повстання в Московії, очолене Разіним, викликало великий резонанс в Європі, особливо Західної … Іноземці-інформатори… нерідко дивилися на події в Московії вельми своєрідно — як на боротьбу за владу, за престол… Називали повстання «татарським заколотом».
У записках Йоганна Юстуса Марція, повідомляється, що «страхом була охоплена не одна Московія — вся Європа деякий час жила в очікуванні того, який оборот візьмуть ці події».
Таким чином, війна між Московським та Астраханським царствами 1676—1681 рр. була настільки гучна, що за нею з хвилюванням і страхом стежили у всій Європі. Так автор першої спеціальної роботи, присвяченій першоджерелам про повстання С. Разіна В. І. Веретенников справедливо зазначає, що «дуже мало подій і подій значних в історії Росії XVI і XVII ст. привернули до себе таку увагу Європи, як це мало місце у відношенні повстання Разіна».
Втім, не всі країни Європи тряслися від жаху при згадці Разіна. Так, шведська корона відкрито підтримувала бунт козацького війська і навіть агітувала за них всю Європу, що очікувано викликало протест у Москві. Шведському послу навіть виразили протест у Кремлі за те, що в Ризі під час повстання Разіна друкувалися «авізо» (повідомлення), в яких принижувалась царська гідність, «і такі повні брехні Куранти поширювалися підданими шведського короля у всій Європі».
Щоб запровадити власну інтерпретацію подій, Романови навіть створили ту саму «государеву зразкову» Грамоту (тобто зразок, що містить офіційну версію) повстання.
Похід «за зипунами»
Згідно государевій «Грамоті», вважається, що Разін почав з того, що навесні 1667 року організував під своїм командуванням загін («ватагу») з 600 чоловік, який пійшов від Царицина вгору по Дону, захопив Яїцьке містечко, зробивши його своїм опорним пунктом. Утім, офіційна версія про те, що потім козаки під проводом Разіна пішли у грабіжницький похід на Волгу і Каспій «за зипунами», не звернувши уваги на «грізну заборону уряду Олексія Михайловича відстати від злодійства», сьогодні вже не витримує критики.
![]() | Зипу́н — старовинний російський верхній селянський одяг. Являє собою каптан без коміра, зшитий з грубого доморобного сукна яскравих кольорів зі швами, оздобленими контрастними шнурами. | ![]() |
Уявити собі козацтво, яке ходить на персів по селянські кафтани, насправді, дуже важко. За думкою Олександра Каса, «за зипунами» є трансформацією козацького кличу «За панами!».
Проте нам розповідають байку, мовляв, крикнув отаман: „Братики мої, ходімо зі мною на синє море зипуни добувати!“ і всі, кутаючись у рвані сорочки, вирішили, що кращої справи для них і не знайти, та за перськими сорочками вирушили. Невже козаки були настільки бідними, що одягнути себе не могли? Нісенітниця якась.
— каже він.
Перський похід
Проте у 1668–1669 рр. разінці, дійсно, піддали спустошливому набігу Каспійське узбережжя від Дербента до Баку, розбивши флот іранського шаха. Похід на персів виявився для козаків надзвичайно успішним: з багатою здобиччю і полоненими наприкінці серпня 1669 року вони повертаються на Дон. Про скарб Степана Разіна почали ходити легенди. Ще один момент його походу відображений в російській фольклорі — серед бранців була дочка перського Менед-хана, що стає наложницею Степана. Легенда про те, що отаман пізніше її вбиває, визиває у дослідників скепсис. Джерела спростовують цю широко розповсюджену версію, що потрапила в наукову і художню літературу. Хан Мамед, якому, на відміну від сина, вдалося уникнути разінського полону, пізніше звертався до московського уряду тільки з приводу повернення йому сина Шабин-Дебея. Про дочку ж ні в одному документі, в жодній відповіді персам немає згадки.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelF3TDFOMFpXNXJZVjlTWVhwcGJsOWllVjlXWVhOcGJIbGZVM1Z5YVd0dmRsOHhPVEEyTG1wd1p5ODBOakJ3ZUMxVGRHVnVhMkZmVW1GNmFXNWZZbmxmVm1GemFXeDVYMU4xY21scmIzWmZNVGt3Tmk1cWNHYz0uanBn.jpg)
У серпні 1669 року на зворотному шляху з багатою здобиччю струги Разіна зупинилися перед устям Волги. Шлях з Каспійського моря був перекритий царськими човнами та великим військом помічника Астраханського воєводи князя Львова. Гарнізон Астрахані був приведений у бойову готовність. Разін з військом у тисячу шабель вирішив йти, як і прийшов — волзькими вузькими протоками, прориваючись з боями через стрілецькі заслони. Але тут, начебто, прийшла рятівна грамота від самого царя Олексія Михайловича. Цар не хотів битися з непокірним отаманом, хоча сила й була на боці влади. Слава про щасливого козака вже прокотилася по всьому півдню. Розправа над Разіним відштовхнула б від Москви і без того не дуже їй віддане козацтво. Донцям зачитали «государеву грамоту», якою цар сповіщав що їм робиться прощення, якщо вони здадуть зброю, відпустять полонених, видадуть служивих людей, що перейшли до них під час походу і будуть надалі йому вірно служити. Разін погодився віддати тільки гармати і відпустити служивих астраханців, що самі побажають залишитися в місті.
Інші умови примирення буцімто виклав боярин і воєвода астраханський, князь Прозоровський: всіх козаків переписати поіменно; здати всі гармати, захоплені в російських землях, а також і струги; повернути товар перських купців, пограбованих поблизу Астрахані, перш за все коней-Аргамак — подарунок шаха перського царю московському; звільнити деяких знатних бранців. Почався торг. Разін був виверткий; недарма його, ще молодого козака, посилав військовий отаман і до калмицьких, і до татарських мурз, і в саму Москву зі станицею (тобто депутацією). І тепер він сказав Прозоровському так: «Зроду такого не бувало на Дону, щоб вільних козаків переписувати. Це діло Боже, тільки у Бога все людці полічені. А щодо товарів, здобутих шаблею, то іх роздування (дуван — розділ видобутку) вже відбулося, і назад їх взяти у козаків неможна. Також і полонені — за них нашими головами сплачено, інші наші брати самі в полон узяті». Проте слова словами, а й заплачено і подаровано було князям-воєводам чимало без. Прозоровський був особливо жадібний, зазіхнувши навіть на отаманову соболью шубу, в якій Разін приходив на переговори навіть у серпневу спеку. Отаман скинув шубу з плеча на руки воєводі зі словами: «На тобі шубу, щоб не було шуму».
Нарешті Разін і Прозоровський домовилися: козаки залишать собі лише кілька стругів і мале число гармат для оборони під час шляху степом на Дон, але зобов'язуються надіслати їх потім в Царицин. З іншими вимогами, начебто Разін погодився: головне, шлях вгору по Волзі був відкритий, а там Разіну не вперше було порушувати клятви і договори, навіть кріплені хресним цілуванням. Після цього разінцям був улаштований в Астрахані урочистий прийом. Сам отаман «вільно гуляв по місту, одягнений у розкішну перську сукню» (напевно здобув собі разом ів зипунами?). Його козаки також хизувалися в багатих убраннях. З'являючись на вулицях міста, С. Т. Разін нерідко роздавав бідноті золоті і срібні монети. Був щедрий і з правителями міста. Незабаром разінці залишили Астрахань і повернулися на Дон, залишившись у Кагальницкому містечку.
З сучасних позицій така версія початку повстання виглядає дуже карикатурно. Зрозуміло, що Разін завжди вільно гуляв містом Астрахань, бо був, як мінімум, воєводою воєводою Астраханського царства, яке очолював один з братів Черкаських. Цю думку, висловлює, зокрема, дослідник Олег Павлюченко. До речі, за свідченням сучасника Разіна, секретаря шведського посольства в Персії Е. Кемпфера, Степан Тимофійович був високоосвіченим царським вельможею і знав вісім мов. Кемфер називає Разіна боярином, що якось дисонує з традиційним для романівської та потім радянської історіографії образом козака-розбійника.
Проте щодо причин повстання, вони є значно більше ґрунтовні та глибокі.
Фактор царевича Олексія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemxpTDFKdmJXRnViM1pmUVd4bGEzTmxlVjlCYkdWcmMyVjVaWFpwWTJndWFuQm5MekkxTUhCNExWSnZiV0Z1YjNaZlFXeGxhM05sZVY5QmJHVnJjMlY1WlhacFkyZ3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Відкидуючи романівські та радянські кліше щодо повстання селянсько-козацької бідноти «за справедливого царя» проти далеких московських бояр, сучасні дослідники вважають події 1676—1682 рр. (надалі датування наводиться, згідно офіційній версії з государевої «Грамоти»; проте до всіх дат варто додавати +7-10 років) Громадянською війною за московський престол, що загалом тривала не менше 6 років. З московської сторони воєводою був князь Долгорукий, ставка якого до певного часу містилася в Арзамасі. Воєводою астраханського війська, ядром якого стало донське і волзьке козацтво, був Степан Тимофійович Разін.
«Латинський заколот»
Події беруть початок незабаром після смерті московського царя Олексія Михайловича у січні 1676 р. В результаті битви між двома боярськими партіями — Наришкіних та Милославських — перемогає остання, яка робить ставку на царевну Софію Олексіївну. Вона стає регентшою свого 14-літнього брата, царевича Федора. Це традиційна версія істориків, які воліють між тим мовчати, що для цього заколотникам прийшлося відлучити від престолу та земного життя старшого брата Софії, царевича Олексія Олексійовича, виславши того у Соловецький монастир. За офіційною версією, той помер ще за часів життя свого батька, проте у якійсь чудовий спосіб «воскрес» під час саме повстання Степана Разіна.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekF5TDFOaGJYVnBKVU0xSlRneVgxQnBZWFJ5YnlWRE5TVkJSSE5yYVMxVGFYUnVhV0Z1YjNacEpVTTBKVGhFWHlVeU9GTnBiV2xoYjI1ZlVHOGxRelVsT0RKaFkydHBKVEk1TGw4bFJEQWxRVEVsUkRBbFFqQWxSREFsUWtNbFJERWxPRE1sUkRFbE9UWWxSREFsUWtKZkpVUXdKVGxHSlVReEpUaEdKVVF4SlRneUpVUXhKVGd3SlVRd0pVSkZKVVF4SlRsRkpVUXhKVGd4SlVRd0pVSkJKVVF4SlRrMkxTVkVNQ1ZCTVNWRU1TVTVOaVZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDUkNWRU1TVTRSaVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNNaVZFTVNVNU5pVkVNU1U0TjE4bE1qZ2xSREFsUVRFbFJERWxPVFlsUkRBbFFrTWxSREVsT0VZbFJEQWxRa1VsUkRBbFFrUmZKVVF3SlRsR0pVUXdKVUpGSlVRd0pVSkNKVVF3SlVJd0pVUXhKVGcySlVRd0pVSkJKVVF4SlRrMkpUSTVYeVV5T0RFNE9UQWxNamt1YW5Cbkx6STFNSEI0TFZOaGJYVnBKVU0xSlRneVgxQnBZWFJ5YnlWRE5TVkJSSE5yYVMxVGFYUnVhV0Z1YjNacEpVTTBKVGhFWHlVeU9GTnBiV2xoYjI1ZlVHOGxRelVsT0RKaFkydHBKVEk1TGw4bFJEQWxRVEVsUkRBbFFqQWxSREFsUWtNbFJERWxPRE1sUkRFbE9UWWxSREFsUWtKZkpVUXdKVGxHSlVReEpUaEdKVVF4SlRneUpVUXhKVGd3SlVRd0pVSkZKVVF4SlRsRkpVUXhKVGd4SlVRd0pVSkJKVVF4SlRrMkxTVkVNQ1ZCTVNWRU1TVTVOaVZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDUkNWRU1TVTRSaVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNNaVZFTVNVNU5pVkVNU1U0TjE4bE1qZ2xSREFsUVRFbFJERWxPVFlsUkRBbFFrTWxSREVsT0VZbFJEQWxRa1VsUkRBbFFrUmZKVVF3SlRsR0pVUXdKVUpGSlVRd0pVSkNKVVF3SlVJd0pVUXhKVGcySlVRd0pVSkJKVVF4SlRrMkpUSTVYeVV5T0RFNE9UQWxNamt1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Саме царевича Олексія, який був улюбленцем батька і відрізнявся видатними здібностями та любов'ю до православ'я, Олексій Михайлович бачив своїм спадкоємцем. У випадку, якби він зійшов на престол, Європу чекало б продовження політики царя Олексія щодо жорсткої централізації влади монарха. Він вже був повнолітнім, тож діяти потрібно було рішуче і швидко. Новим воєводою призначено прозахідного Юрія Долгорукого (до цього головними воєводами були Григорій Долгорукий, Григорій Черкаський і Богдан Хитрово). «Латинська» партія на чолі з Наришкіними висилає Олексія Олексійовича до Соловецького монастиря, що визиває різкий протест старої ординської знаті.
Роль патріарха Никона
Звістка про те, що царевич Олексій був насильно відсторонений від престолу та пострижений у ченці, невдовзі доходить до Астрахані. Скоріше за все — завдяки духівнику Олексія та Федора Олексійовичів, Симеону Полоцькому. Новина розноситься від Астрахані до Тобольська, як гуркіт грому — усі вотчини дуже стурбовані тим, що діється у Москві. Від нової влади відвертається частина бояр разом зі стрілецько-козацьким військом. Одними з перших непокору виявив воєвода Степан Тимофійович Разін, який починає визвольну боротьбу проти засилля іноземців та латинської крамоли.
Дізнавшись про постриг Олексія Олексійовича, отаман відправляє листи патріарху Никону в Ферапонтов монастир, про що свідчать також і романівські історики:
![]() | Чутка про нього доходить до південної околиці держави, де в цей час піднімається разінський рух; сам Разін шле до Ферапонтова монастиря своїх агентів, запрошуючи Никона прибути до свого табору... | ![]() |
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelE0TDFOdmJHOTJaWFJ6YTNsZlRXOXVZWE4wWlhKNVgxVndjbWx6YVc1bkxtcHdaeTh6TVRCd2VDMVRiMnh2ZG1WMGMydDVYMDF2Ym1GemRHVnllVjlWY0hKcGMybHVaeTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Останнім часом низка істориків спростовує розхожу версію, ніби-то ще цар Олексій Михайлович наприкінці свого правління раптом, через наклеп, відправив в опалу свого головного соратника, духовного наставника і друга Никона, заточивши його у монастир. Відомо, як монарх ставився до свого духовного наставника:
Під час польсько-литовських походів (1654—1656) Олексія Михайловича Никон залишався заступником царя в Москві. До нього на твердження надходили найважливіші державні справи, причому у формулі вироків ім'я Никона ставилося на місці царського: «святійший патріарх вказав і бояри приговорили». Від государева і свого імені він оголошує розпорядження наказам і розсилає грамоти до воєвод у справах цивільного і навіть військового управління…
Тобто, патріарх Никон завжди був відданий царю і заміщав його в усіх справах в лиху годину західних походів до Європи. За думкою Олександра Каса, дуже малоймовірно, щоб цар Олексій втратив довіру до свого духівника в кінці життя, коли навпаки всі царі (і не тільки царі) стають максимально побожними. Швидше за все, найважчі для патріарха часи настають згодом, вже після смерті монарха у 1676 році. Саме тоді, усунувши Никона з патріархів, його звинувачують у всіх смертних гріхах. Це, до речі, й не заперечує більшість істориків:
![]() | Після смерті Олексія Михайловича настає в житті Никона найважчий час. Вороже ставився до нього Патріарх Іоаким, який піднімає проти нього цілу справу за різноманітними звинуваченнями, що з'явилася результатом помилкових наклепів. Никон, без суду і слідства, переводиться у суворіше ув'язнення — до Кирило-Білозерського монастиря, де він прожив з червня 1676 до серпня 1681 р... | ![]() |
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelUwTHpFd01EQmZUbWxyYjI0dWFuQm5MekUwTUhCNExURXdNREJmVG1scmIyNHVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Ймовірно, саме у червні 1676 року і відбулося реальне відлучення патріарха Никона. «Все логічно: 30 січня 1676 року помирає цар Олексій Михайлович; і через півроку в опалу відправляється його головний фаворит, — припускає О.Кас. — А патріархом стає митрополит Новгородський, витончений інтриган Іоаким, що користується милістю старшої доньки царя Софії та родини Милославських»
Новий контекст «Соловецького сидіння»
Успішні Кримський та Каспійський походи значно підвищили авторитет Разіна у Війську Донському, він стає там найвпливовішою людиною. І хоча формально старшим у донців був хрещений батько Разіна, Корнила Яковлєв, саме Степан Тимофійович звертається від імені представників ординської знаті із запитом до Никона як духовного авторитета та арбітра. Невдовзі отаман отримує від нього недвозначну відповідь. Патріарх оголошує діючу владу у Москві незаконною і благословляє отамана на похід проти неї під гаслом: «За старе благочестя!», тобто за справжню стару православну віру і давню царську династію. Головний напрямок військ Разіна на початку повстання — Соловецький монастир. Радянська історіографія ніколи не могла пояснити, з чого б це козаки рушили саме туди. Втім зрозуміло, що Разін йшов до Соловків не на прощу. Військо отамана прагнуло звільнити заточеного у монастирі Олексія Олексійовича — законного спадкоємця московського трону. Вони розуміють, що його постриг був насильницьким, а після благословення легендарного патріарха на війну, вона взагалі стає священною.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5pTDFOdmJHOTJaWFJ6YTNsZlRXOXVZWE4wWlhKNVgyUnliMjVsWHpFdWFuQm5Mek14TUhCNExWTnZiRzkyWlhSemEzbGZUVzl1WVhOMFpYSjVYMlJ5YjI1bFh6RXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
У свою чергу, романівські історики в життєописі Разіна недаремно двічі згадують Соловецький монастир. Похід отамана до православної святині з шляхетною місією звільнення царевича не можна було приховати: ці події залишилися не тільки у пам'яті сучасників, але й, напевно, у письмових свідченнях, вилучених владою вже пізніше. Фантомом цих подій, безумовно, є і так зване (або сидіння) — за поширеною версією, збройний опір ченців Спасо-Преображенського Соловецького монастиря з 1668 по 1676 рр. церковним реформам.
Хронологічний перекос: ті самі 10 років
За словами М.Костомарова, монастир відігравав важливу роль в історії розколу: в ньому старообрядці близько 10 років захищалися від царських військ. За своєю віддаленістю від центру країни цей монастир постійно був місцем ув'язнення опальних. Але тим не менш, завдяки щедрості царів і приватних осіб, Соловецький монастир завжди відрізнявся багатством і гостинністю до численних прочан, що стікалися до нього щорічно з усіх кінців Росії.
Проте, коли ченці не погодилися у 1657 році служити по надісланим їм новим службовим книгам, запечатавши їх у монастирській казенній палаті, у Москві терпіли це 10 років, після чого вирішили придушити вільнодумство. На Великому Московському соборі було оголошено анафему старообрядництву (тобто стародавнім богослужбовим чинам) і всім тим, хто його дотримується. Незабаром, 23 липня 1667 р. влада призначила настоятелем монастиря прихильника реформ отця Йосипа, який мав провести реформу в Соловецькому монастирі. Проте монахи на загальному соборі відмовилися прийняти його в якості настоятеля і прогнали з монастиря, обравши замість Йосипа настоятелем архімандрита Никанора. Відкрита відмова від прийняття реформ була сприйнята московською владою як бунт, на придушення якого було кинуто військо.
Уряд прийняв у 1667 р. суворі заходи, розпорядившись конфіскувати всі вотчини і майно монастиря. Проте ченці не підкорилися. Прибулі на Соловки наступного року царські полки і приступили до облоги монастиря. Бойові дії різної інтенсивності тривали майже 10 років (знову ті самі «десять років», що й у випадку з повстанням Разіна) і завершилися лише у 1676 році падінням Соловецького монастиря. Незважаючи на чудові фортифікаційні якості монастиря, а також військову підготовку частини монахів (на 1657 рік монастир налічував 425 ченців) і запас харчів на випадок несподіваної шведської блокади (який тримали тут після війни зі шведами 1656—1658 рр.), історія про 10-річну облогу монастиря царським військом, звісно ж, красивий міф.
Визволення царевича Олексія
За думкою дослідників, Соловецкое повстання, дійсно, мало місце в 1676 році, і приводом для нього стали латинський переворот і ув'язнення царевича в монастирі. Як пише член-кореспондент Петербурзької академії наук, дійсний статський радник М. І. Костомаров, «після поразки Разіна, число козаків в Соловках ще більш зросло». «Що ж робили донські козаки на Соловках? Невже переплутали кінці світу і після бунту забули де хата рідна?» — питає О.Кас я робить логічний висновок: очевидно, що повстання на Соловках і повстання Разіна — це події одночасні, безпосередньо пов'язані між собою. Повсталі в Соловецькому монастирі розкольники і козаки Степана Разіна — це одні і ті ж самі православні сили, що виступили за збереження старого благочестя.
Помилкове тлумачення тих подій радянською історіографією ґрунтується ще на трудах російського марксиста Георгія Плеханова, який писав:
…Хвилювання досягло Соловецького монастиря, де знайшло готовий матеріал у вигляді невдоволення проти Никоновської реформи. Козаки Разіна були прийняті щиро; вони усунули ченців і бельців від справ, обрали начальниками своїми Фаддейку Кожевника та Івашку Сарафанова, вчили не коритися церкві та не визнавати царя.
По-перше треба додати: не коритися церкві нового латинського обряду, під керівництвом прозахідного патріарха Іоакима та царя, незаконно посадженого на трон кланом Наришкіних. Проте ченців умовляти було й не потрібно, адже відлучений від престолу царевич Олексій перебував саме на Соловках.
Цікаві паралелі виникають при беспесередньому вивченні хронік «Соловецького сидіння», що закінчилося однієї сніжної ночі, коли 50 стрільців на чолі зі Степаном Келіним за підтримки ченця Феоктиста через потайний хід дісталися до монастирської брами і відчинили її. Захисники монастиря «кинулися, було зі зброєю на стрільців, але загинули в нерівному бою, поранивши тільки чотирьох чоловік». Чи не йдеться тут про звільнення козаками Степана Разіна царевича Олексія? В цьому випадку Феоктист предстає не зрадником, як вважалося весь цей час, а, навпаки — героєм, що врятував життя насліднику престола. Згідно цієй реконструкції, отаман залишає для захисту ченців — на випадок вірогідної помсти з боку царської влади — загін донців у монастирі (про який пізніше і згадує Костомаров), а сам з військом на чолі з царевичем Олексієм рушає до патріарха Никона. Це і є формальний початок повстання.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekF5THlWRU1DVTVRU1ZFTUNWQ09DVkVNU1U0TUNWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ1FpVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNSUzBsUkRBbE9URWxSREFsUWpVbFJEQWxRa0lsUkRBbFFrVWxSREFsUWpjbFJEQWxRalVsUkRFbE9EQWxSREVsT0RFbFJEQWxRa0VsUkRBbFFqZ2xSREFsUWpsZkpVUXdKVUpESlVRd0pVSkZKVVF3SlVKRUpVUXdKVUl3SlVReEpUZ3hKVVF4SlRneUpVUXhKVGhDSlVReEpUZ3dKVVF4SlRoRFh5VkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ1JpVkVNU1U0TWlWRU1DVkNOU1ZFTVNVNE1DNXFjR2N2TXpZd2NIZ3RKVVF3SlRsQkpVUXdKVUk0SlVReEpUZ3dKVVF3SlVJNEpVUXdKVUpDSlVRd0pVSkNKVVF3SlVKRkxTVkVNQ1U1TVNWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ1FpVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNOeVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1TVTRNU1ZFTUNWQ1FTVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNPVjhsUkRBbFFrTWxSREFsUWtVbFJEQWxRa1FsUkRBbFFqQWxSREVsT0RFbFJERWxPRElsUkRFbE9FSWxSREVsT0RBbFJERWxPRU5mSlVRd0pVSkJKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpHSlVReEpUZ3lKVVF3SlVJMUpVUXhKVGd3TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Священна війна
Після звільнення законного престолонаслідника Степан Тимофійович прямує свої пструги до Кирило-Білозерського монастиря, де під надзором перебуває опальний патріарх Никон. За словами історика 19-ого століття Д. Л. Мордовцева (який називав серед причин заслання патріарха, зокрема, наругу над Никоном продажних бояр), що посилається на архівні документи і листування Разіна з Никоном, отаман писав: «Я пройшов тепер всю Русь з кінця в кінець, від Черкаська до Соловків: всюди лише сльози і ридання…». Йдеться, вочевидь, про іноземне свавілля, що спіткало Русь після Латинського перевороту.
По землях Московії лунає клич, що у Кремлі переворот, і ані царя Федора, ані нову церкву на чолі з Іоакимом визнавати не можна, бо влада «під каблуком Софії». Звістка про шляхетний подвиг донського отамана і чудне спасіння царевича Олексія Олексійовича у всіх на вустах. Вибухнувши, як грім серед ясного неба, вона не тільки розкрила підступність московських бояр-царедворців, але й сполошила багато кого у Європі.
Напевно, саме тоді нова московська влада у відповідь страчує брата Степана Разіна. Починається громадянська війна, яку радянські історики потім назвуть «селянською» (рос. крестьянской). Проте таку назву вона отримала зовсім не за ідеї Маркса: у той час селян називали холопами, або рос. мужиками. Це просто калька з іноземних джерел: «крестьянин» (від слова «християнин») — це поборник православ'я на Русі. Тому назва рос. Крестьянская война, що у радянську історіографію перекочувала із закордонних джерел, лише підкреслює релігійне підґрунтя повстання Разіна.
![]() | Тепер вони стали всюди стверджувати, що син царя зовсім не помер, але втік від тих підступів, які готувалися на його голову, і — цілий і неушкоджений — знаходиться при Разіні. Так і пішов слух, що бояри, ненависть до яких була непримиренна, намагалися захопити в свої руки всю владу, задумали вбити царевича. Разін ...переконує всіх, хто хоче мститися, а не коритися боярам, сходитися до нього і віддати їм за їхнє беззаконня, усвідомлюючи, що це єдиний шлях вивести державу з його розбещеного стану і відновити в правах істинного спадкоємця престолу. Й.Ю. Марцій | ![]() |
Все, що описує Йоганн Марцій, можливо лише за умови, якщо московський цар Олексій Михайлович помер. Інакше прибирати царевича Олексія немає жодного сенсу, бо влада у батька-царя як була, так і залишиться. Відновлення в правах самозванця на роль померлого спадкоємця престолу теж неймовірно: не можна прийти з козаками до Москви і сказати батькові: ти, мовляв, не того за сина приймаєш. Навіть якщо б повстання Разіна почалося не у 1667 році, а у 1670-му (після «офіційної смерті» царевича Олексія), то і тоді цілковита нісенітниця виходить. Олексій Михайлович в будь-який момент міг би засвідчити смерть свого сина, показавши всім могилу в Архангельському соборі. Більш того, царевича Олексія багато хто знав в обличчя — фігура була знаменита. Тож, якщо царевич несправжній, ніхто не повірить в цей маскарад — самі повстанці такого отамана-обманщика і розтерзають, коли все розкриється.
Але дивна річ, Степану Разіну повірили всі: від стрільців до церковних діячив. Не було жодного випадку, щоб хтось засумнівався в наявності у Разіна живого царевича, як і підтримки патріарха Никона. Факт використання повстанцями імені царевича Олексія Олексійовича, який втік від свавілля московських бояр, підтверджується багатьма джерелами. Окремі «прелесні листи» (від слова «спокушати», рос. прельщать — своєрідні грамоти або прокламації із закликом до повстання) писалися Разіним від імені Олексія Олексійовича, в низці захоплених повстанцями селищ, народ охоче «цілував хрест» Олексія Олексійовича. Царевич постійно виходить до народу, його повсюдно впізнають.
Ось фрагмент листа одного з разінських отаманів до інших отаманів. Оригінал, звичайно, не зберігся, до нас дійшов лише список «слово в слово», зроблений у романівському таборі для передачі в Москву:
Так просимо б вам, породеть за будинок пресвяті богородиці і за Великого Государя, і за батюшку, за Степана Тимофійовича, і за всю православну християнську віру». Ось ще один приклад. В. І. Буганов цитує грамоту від великого війська Донського в місто Харків: «У нинішньому, у 179 році, жовтня о 15-й день, за указом Великого Государя… (далі дається повний титул царя) і по грамоті єво, Великого Государя, вийшли ми, велике Військо Донське, з Дону… йому, Великому Государю на службу… щоб нам всім від них, зрадників бояр, в кінець не погинуть».
У романівських списках з грамот Разіна, ім'я Великого Государя або не згадано зовсім, або замінено на ім'я самого Олексія Михайловича. Таким чином, згідно з грамотами Разіна, цар Олексій Михайлович, який сидів в Москві, нібито, наказав своєму синові Олексію йти війною на самого себе або навіть гірше: вирішив особисто відправитись воювати… із самим собою. Проте, якщо припустити, що події відбуваються не у 1670-71, а у 1676-77 рр., все стає на свої місця. Разінці виступають під прапором війни за Великого государя проти зрадників бояр у Москві. І захищають від них не московського царя Олексія Михайловича (який нещодавно помер), а незаконно відстороненого від влади його сина — царевича Олексія. Про те саме йдеться навіть у государевій «зразковій грамоті» щодо повстання:
Злодійськими «прелесними листами», ніби, син наш, государя благовірний царевич і великий князь Олексій Олексійович … нині живий і ніби по нашому Великого Государя Указом, йде з низу Волгою до Казані і під Москву для того, щоб побити на Москві і в городах бояр наших і думних і ближніх і наказових людей … ніби за зраду.
Перший етап повстання (1677-80)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlU0TDBKdloyOXNkV0p2ZGw5TGNtVnpkRzVmYUc5a1gzWXVhbkJuTHpNNU1IQjRMVUp2WjI5c2RXSnZkbDlMY21WemRHNWZhRzlrWDNZdWFuQm4uanBn.jpg)
Про місце початку постання Я. Стрейс пише:
Як би там не було, в 1667 році він виявив свою злобу на Волзі. … З Ярославля (?) І Вологди (?), Які перші відчули його лють, він відправився з тим, щоб опанувати Яїком, де залишив сильний гарнізон.
Питання в дужках вставлені коментатором-перекладачем П. О. Горченко в 1880 році, який просто не знав, як це коментувати і обмежився лише знаками питання. Справа в тому, що всі джерела, посилаючись на «зразкову грамоту», розповідають про рух Разіна саме з півдня на північ, уздовж Волги. Нібито зародилося повстання десь в районі низовий Дону. Але, Стрейс говорить зовсім про інше: Разін почав повстання з Вологди та Ярославля.
Перша перемога: Ярославль та Вологда
Саме Вологда і Ярославль стали першими містами, що добровільно перейшли на сторону Разіна, відкрито підтримавши повстання. Все пояснюється досить просто: дорога до Кирило-Білозерського та Соловецького монастирів, куди було відправлено на заслання патріарха Никона і царевича Олексія, проходить саме через Ярославль і Вологду. Звідти отаман вперше і почав визвольний похід, туди і повернувся після звільнення царевича і патріарха, пустивши вперед два струга.
![]() | … Для цього він скористався іменами царевича Олексія Олексійовича … і патріарха Никона, позбавленого сану і засланого в віддалений Білозерський монастир. Спорядили два судна; одне покрили червоною, інше — чорним сукном, і розпустили слух, що на першому їде царевич, а на іншому — патріарх Никон; що царевич не помер, а врятувався від злості батька і бояр, Степан Тимофійович йде піднести його на престол … " | ![]() |
Все так (окрім покійного батька): на пструзі з прибраною червоним шовком кормою, знаходився Олексій Олексійович; на другому судні, шовкова прикраса якого була чорною, перебував патріарх Никон. Символи старого благочестя та древнього православ'я прямували до Астраханського ханства — майбутньої ставки царевича.
Байки про взяття Царицина
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkkwTHpBeEpVUXdKVUV3SlVRd0pVSXdKVVF3SlVJMEpVUXdKVUl3TG1wd1p5ODBOekJ3ZUMwd01TVkVNQ1ZCTUNWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ05DVkVNQ1ZDTUM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Класик російської історіогравфї Н. І. Костомаров, виявляється, був людиною з великим почуттям гумору. «У 1667 … Стенька поплив вгору по Дону, грабуючи багатих козаків і розоряючи їх будинки. Добравшись до того місця, де Дон зближується з Волгою, він заклав там стан. … Після цього Стенька відправився до Царицина, але не взяв його, а тільки налякав воєводу, який беззаперечно виконав всі його вимоги, видав ковадло, хутра та ковальську снасть», — пише він. Пізніше, однак, історик все ж таки наводить деякі подробиці падіння міста: «Царицин був узятий внаслідок зради жителів … Разін зміцнив Царицин і, зібравши колі, оголосив козакам свій намір — йти вгору по Волзі під государеві міста виводити воєвод або йти до Москви проти бояр».
Вочевидь, розуміючи всю утопічність подібного обігу подій, С. М. Соловйов намагається слідом за ним все ж таки якось пояснити падіння Царицина:
Стенька плив повз Царицина, воєвода наказав стріляти по злодійським судам: жодна гармата не вистрілила, запалом весь порох виходив. Воєвода обімлів від страху, і коли зайшов до нього осавул від Разіна, то він виконав всі його вимоги: віддав ковадло, міхи, ковальську снасть. Налякавши Царицинського воєводу, Стенька поплив далі…
Годі було й чекати якихось ґрунтовних досліджень щодо повстання у радянські часи, коли найвідоміші дослідники XIX століття дозволяли собі пасажі на кшталт "ковадла, хутра та «чаклунства». Далі починаються неймовірні безкарні ходіння разінського війська:
…він проплив повз Чорного Яру, зустрів, розбив і висік московського воєводу Беклемишева, увійшов у Каспійське море і звідти рікою Яїком досяг Яїцького містечка … Літо Разін просидів в Яіцькому містечку, а у вересні відправився до гирла Волги і тут погромив татар, потім пограбував турецькі судна на Каспійському морі … Навесні 1668 р. Стенька пішов у море, … 4 вересня 1669 р. зі своїми козаками вирушив з Астрахані на Дон. … В Чорний Яр і Царицин прислали грамоту, щоб там не продавали козакам вина і не впускали їх до міста. Виконати це у тамтешніх воєвод не було коштів. Разін увійшов у Царицин, ледь не вбив воєводу Унковського, випустив з в'язниць колодників, відкрив кабаки.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlF3TDBOdlpXNXlZV0ZrWDBSbFkydGxjbDlXYVd4c1pWOUJjM1J5WVdOaGJpNXFjR2N2TXpZd2NIZ3RRMjlsYm5KaFlXUmZSR1ZqYTJWeVgxWnBiR3hsWDBGemRISmhZMkZ1TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Тобто, ходить Степан Разін з військом повз Астрахані цілих три роки, до Царицина та Астрахані, як до себе додому, періодично заглядає. Нікого не чіпає, тільки «московського воєводу Беклемишева» висік всенародно. За офіційною версією, ці міста отаманом ще не взяті — вони будуть захоплені лише у червні 1670 року. Романівські історики чомусь не знаходять нічого дивного в тому, що астраханські стрільці сидять на гарматах та мирно дивляться, як розбійники повз їх фортеці всі три роки безкарно по Волзі плавають.
Лише у 1670 (1680) р. починаються каральні походи московських воєвод. Перше зіткнення сталося з князем Львовим біля Чорного Яру. Але і тут невдача вийшла. Ось що пише Костомаров: «Стенька з річки, а кінні козаки з суші напали на стрільців, які розташувалися на грошовому острові в 7 верстах від Царицина. 500 стрільців було вбито, понад трьохсот Стенька взяв на свої судна в якості веслярів. „Ви б'єтеся за зрадників, — говорив він їм, — а ми б'ємося за государя“. Після цього Разін звернувся до стрільців, висланих Прозоровським, під начальством князя Львова. Їх було близько 3 тисяч, і всі вони передалися своєму батюшці-визволителю Степану Тимофійовичу… 24 червня Астрахань була вже в руках козаків». Ми бачимо, що царські частини поголовно переходять на сторону Разіна. Астрахань теж впала без єдиного пострілу.
Але Костомаров приховав подробиці цього «бою». Ось як описує його безпосередній учасник подій Людвіг Фабрициус:
Тим часом Стенька вийшов в поле, побудував широко розгорнутий фронт… Прості воїни … з розгорнутими прапорами під барабанний бій відразу ж перейшли до ворога. Там вони стали цілуватися і обніматися і домовилися стояти один за одного душею і тілом, щоб, знищивши зрадників-бояр і скинувши з себе ярмо рабства, стати вільними людьми.
Йдеться, вочевидь не про братання з ворогом, а про приєднання до загону Разіна стрільців княза Львова заради спільного визвольного походу проти зрадників у Москві.
Фабрициус продовжує: «Потім вони виступили. Наш генерал князь Семен Іванович Львів був залишений в живих, бо він, як було сказано вище, подарував Стеньке рік тому образ Діви Марії. Подібні подарунки дуже цінуються у московитів. Той, хто робить такий подарунок, вважається батьком, який прийняв подарунок, — сином». Князь Львов, який, згідно поширеній версії, виступив від Астрахані для знищення Разіна, виявляється, за рік до цього дарував Степану Тимофійовичу ікону Божої Матері, побратавшись з отаманом.
Після цієї події до «розбійникові» стали стікатися і вставати під знамена Разіна не тільки прості люди, а й знатні:
Перед самим виступом на Астрахань несподівано прибув польський дворянин Вонзовський, який рік тому був узятий козаками в полон і з часом так спокусився розгульним життям, що поступив на службу до цих розбійників.
Загін Разіна блокував Волгу і тим самим перекрив найважливішу господарську артерію Московського царства. У відповідь, як повідомляють історики, московський уряд заборонив постачати на Дон хліб. Хоча, зважаючи на те, що житницею була Кубань (територія Війська Донського), з якою у донців були налагоджені стосунки, ці заходи навряд чи були ефективними.
Взяття Астрахані (офіційна версія)
Близько 9000 козаків рушили з-під Царицина до Астрахані назустріч воєводському війську. Для допомоги разінцям в Астрахані донцями було споряджене військо на чолі з Федором Шелудяком, що командував кінними загонами козаків. Супротивники зустрілися під Чорним Яром. Ще до початку битви більшість астраханських стрільців перейшло на сторону повстанців. Лише невелика група офіцерів і писарів (близько 80 чоловік) після замішання намагалися втекти, але були оточені.
Перемога разінців сколихнула Астрахань. 11 червня 1670 року Разін підійшов до міста. Боярин Прозоровський намагався організувати оборону. Були заряджені усі гармати, біля міських воріт складені купи каменів. Він також полагався на корабель «Орел» (до екіпажу якого належав також і згаданий вище Ян Стрейс), проте даремно: капітан корабля Давид Бутлер одержав від Разіна лист з погрозами. На зборах офіцерів корабля було вирішено, що «краще буде пуститися у втечу, приймаючи в увагу, що, не одержуючи жалування, вони вважають себе звільненими від державної служби». У ніч на 12 червня 1670 року п'ятнадцять чоловік команди на невеликому човні залишили корабель.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemszTDBGemRISmhZMmhoYmpJdWFuQm5Mek0yTUhCNExVRnpkSEpoWTJoaGJqSXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Гравюра до книги Я.Стрейса, Амстердам 1681 р.
22 липня 1670 року Разін послав в Астрахань депутатів з вимогою здачі міста. Прозоровський розірвав листа, не дочитавши його до кінця, а депутатів наказав стратити. На інший же день близько 300 човнів разінців підійшли до стін міста. В Астрахані почалися пожежі.
У ніч на 24 липня почався штурм кремля, всередині якого спалахнуло повстання. З боку Житньої вежі до стін були приставлені сходи і разінці, майже не зустрічаючи опору, опанували фортечну стіну та увірвалися до кремля. Почалася розправа над боярами і дворянами.
Колишній капітан корабля «Орел» Давид Бутлер так описав «суд» над переможеними: «Проводир сидів на вулиці, схрестивши ноги на турецький манер, перед будинком митрополита… Після опитування московського полковника його скинули з високої вежі, називаної Розкат. З цієї вежі також скинули живим воєводу… Його молодший піддячий і інші начальники, чи офіцери, великі і малі, були перебиті чи скинуті у воду». Усього було страчено 441 людину.
Захопивши Астрахань, Разін рушив далі, в місті ж було створене козацьке самоврядування — «велике коло» (загальні збори), в якому значну роль грав один з найближчих сподвижників Степана Разіна Федір Шелудяк. Майно воєводи, великих бояр, початкових людей, купців і духівництва було перевезено на Ямгурчеєв бугор. Кожен астраханець одержав частину з цього майна.
Другий етап повстання (1680-82)
Сучасні дослідники пояснюють безкарність перебування Разіна протягом трьох років в Астрахані та Царицині тим, що вони присягнули на вірність царевичу Олексію і патріарху Никону з доброї волі, ставши головними ставками разінців ще у 1667 (1677) році. Степан Тимофійович розміщує там протягом трьох років свої гарнізони.
Згідно Фабрициусу, разінці беруть Астрахань без бою:
Сходи були підставлені до стін і з радістю прийняті обложеними. Перш за все, був узятий Кремль. Воєводу, тобто правителя міста, князя Івана Семеновича Прозоровського скинули з високої вежі, що височіла посеред Кремля. Його брата, помічника правителя міста, і всіх початкових людей, кого тільки змогли зловити, повісили, порубали в шматки і скинули в воду.
Слід зауважити: кара торкнулася тільки воєвод і деяких іноземних офіцерів. Ніяких погромів відзначено не було. Свою заслужену кару знайшов князь Прозоровський — за три роки він мав час визначитися, на чиєму він боці. Разін звинувачував воєводу у зраді царю, а за зраду государю на Русі завжди карали смертю.
А ось як описується ставлення до Разіна астраханського духовенства: «Митрополит мовчав; в день іменин царевича Федора Олексійовича він навіть покликав або допустив до себе на обід Степана і всіх старших козаків». Дуже важливий момент. Астраханський митрополит приймає Разіна хлібом-сіллю, вони разом святкують іменини Федора Олексійовича. Але до чого тут царевич Федір? Змістивши дати повстання з царювання Федора Олексійовича на десять років назад, романівські історики були змушені постійно якось виправдовувати появу царя Федора в документах. Тут вони все списали на іменини. Інша справа, що мова йде про чинного царя, на честь якого звучить гасло разінського війська: «За государя проти зрадників!».
Історики традиційно кажуть, що Разін вважав Романових незаконними правителями, називаючи їх «злодіями та зрадниками» (рос. "ворами и изменниками").
![]() | Разинська сторона «в разі, якщо під їх контроль потрапляла якась територія, протидію собі, своїм заходам з боку представників ворожого табору... кваліфікували як "злодійство", а їх документи - як "злодійські"» | ![]() |
Проте разинці постійно підкреслювали, що вони воюють проти бояр ЗА царя. Митрополит Астрахані і рятівник справжнього православ'я Разін клянуться звільнити царя Федора Олексійовича і Росію від ярма продажних бояр і іноземців. Починається друга фаза Громадянської війни — похід козацько-ординського війська до православної столиці. Це 1680 рік.
Підготовка до московського походу
Весь цей час козаки, маючи за ціль похід на Москву, збирають військо та забезпечують собі надійний тил. Окрім вільних черкасів по Хопру та Дону, отаман піднімає на боротьбу з московським урядом втікачів (приплив яких на Дон після звістки про перехід на сторону повстанців Ярославля, Царицина та Астрахані суттєво збільшився), посадських людей і суднових працівників («ярижек»), які припливали з товарами з землеробських районів та Слобідської України. Місцем зосередження повстанських сил став Симбірськ, точніше, його
Почавши московський похід і рухаючись вгору по Волзі, Разін не зустрічає жодного опору при взятті Саратова, а також низки другорядних фортець. Пересуваючись по нещодавно звільненим землям, отаман поступово збільшує своє військо за рахунок місцевих козацьких гарнізонів, які охоче стають під прапори Разіна. У той час, як Степан Разін розгортає наступ на столицю, його брат Фрол забезпечує безпеку тилу повстанців.
Микола Костомаров пише: «У перших числах вересня Разін дійшов до Симбірська. У той же час його агенти розсіялися по всій державі, збуджуючи народ, і під Симбірськом військо Разіна стало значно збільшуватися. До нього приходили селяни-втікачі, черемиси, чуваші, мордва».
Битва за Симбирськ (офіційна версія)
Наприкінці вересня від далеких загонів повстанців почали приходити новини про те, що на схід по головному шляху до Симбірська, який вже певний час знаходився під облогою Разіна, рухається потужна московська армія. Це було військо князя Юрія Барятинського, який повертався з кіннотою, гарматами та двома полками добре підготовлених мушкетерів — ветеранів війни з Польщею. Отаман розумів: якщо він хоче зберегти за собою шанс на перемогу в Симбірську, потрібно перехопити це військо перш, ніж воно посилить гарнізон міста. Не знімаючи облогу міста, він залишає біля чверті війська біля стін Кремля, в той час як іншу його частину відправляє до берега , щоб зустріти там армію Барятинського.
Ось як подавалися у підручниках наступні події.
![]() | Попри цю довгу чергу перемог, військо Степана Разіна до тих пір не пройшло перевірку звичайним зустрічним боєм. Іноземні офіцери царської армії сподівалися, що ті будуть не в змозі здійснити елементарний піхотний маневр. Проте селянсько-козацька армія численно переважала супротивника. Навіть при тому, що військо повстанців багато разів розділялось, вони все ще кількісно переважали московську армію у співвідношенні приблизно чотири до одгого. Бій за Симбирськ тривав недовго. Зброя повстанців була в більшій мірі саморобною: від застарілих стрілецьких піщалей до вил та луків. Не маючи можливість діяти яким-небудь іншим способом, Разін кинув всі свої сили в лобову атаку на позиції війська князя Барятинського, очоливши її особисто. Солдати дали кілька мушкетних залпів по атакуючим повстанцям, за ними настав смертельний град картечі, випущеної із гармат. По свідченню очевидців, Разін зібрав своїх людей та провів ще одну атаку яка закінчилася таким же результатом, як і перша. Разін був поранений мушкетною кулею і його довелося винести з поля бою.Через кілька хвилин повстанці кинулися тікати. Тоді кіннота князя Барятинського кинулася вперед, намагаючись відрізати повстанські війська від річки, куди вони відступали. Через кілька годин це переслідування перетворилося в бійню. В той час як кіннота знищувала втікавших повстанців, піхота розбила загін, який оточував Кремль. Степан Разін разом з кількома сотнями своїх товаришів, дібрався до своїх стругів та поплив вниз по річці, в той час, як інші повстанці розсіялись по околицям. Стенька не зміг успішно завершити облогу Симбірська восени 1670 р., був поранений 4 жовтня 1670 р. й повернувся на Дон, де він закріпився в Кагальницькому містечку. | ![]() |
Про те саме пише і Костомаров:
1 жовтня між Барятинським і Разіним відбулося перша битва, а через три дні друга. Стенька був розбитий вщент, кинув напризволяще селян, чувашів і черемисов, а сам з козаками поплив вниз по Волзі…
Альтернативний опис подій: перемога Разіна
Перши сумніви у викладеній версії визиває навіть Енциклопедичний словник Брокгауза і Ефрона:
![]() | Тим часом діяльність розісланих Разіним агентів була особливо успішною в межах теперішніх губерній Нижегородської, Тамбовської, Пензенської; вона проникала в Москву, Новгород і навіть до Білого Моря. ... Бунт спалахнув на всьому просторі між Окою і Волгою: в селах селяни винищували поміщиків і кацапів і йшли в козаки; в містах жителі приставали до бунтівників і вводили козацький устрій. ... Від Симбірська бунт поширився головними чином у двох напрямках: на захід — за нинішніми губерніях Симбірської, Пензенської і Тамбовської, і на північний захід — по губ. Симбірської і Нижегородської. ... Майже всюди козаків зустрічали з розпростертими обіймами. ... Повстання між тим відгукувалося і в інших слобідських полках... | ![]() |
Оце розмах — вся Московія запалала і вийшла на боротьбу під гаслами Разіна. Відразу ж після Симбірська, де нібито, Степана Тимофійовича наголову розбили, війна набуває просто гігантських масштабів. Так, може, не було ніякої поразки Разіна під Самбірськом, а, навпаки, була чергова нищівна перемога?
“19 вересня навколишні російські селяни, татари і мордва спільно з разінським загоном опанували Саранськом. Загони Харитонова і В. Федорова без бою зайняли Пензу. Вся Симбірська черта виявилася в руках разінців. … У вересні-жовтні з'явилися повстанські загони в Тульському, Єфремівському, Новосільскому та ін. повітах. В цей же час відзначені заворушення селян і в повітах, в які разінці не зуміли проникнути (Коломенський, Юр'єв-Польський, Ярославський, Каширський, Боровський)».
Яку ж тоді перемогу здобув Барятинський під Симбірськом, якщо вся «Симбірська черта» опинилася в руках повстанців? Військовою мовою це означає, що лінія фронту прорвана на всьому своєму протязі. Більше укріпрайонів на шляху до Москви у Долгорукова не залишилося. Про яку перемогу над Разіним йдеться, якщо очаги повстання відзначають рядом з Москвою і виникає пряма загроза втрати столиці? Таким чином, поразка Разіна під Симбірськом — зухвала брехня. Зверніть увагу, як виправдовуються історики: мовляв, просто хвилювання селян, Разін тут ні до чого. І потужну фортецю Саранськ брали теж не разінці, а незрозумілі мордва і татари та, як водиться, місцеві селяни з вилами і косами. Весь народ піднявся — місто за містом бере, а Разін у біга подався …. Навіщо ж тоді Степан Тимофійович все це затівав, якщо в розпал боротьби з підготовленим ворогом раптом ретирувався на Дон? Вочевидь, це абсолютно не так. Звичайно ж, отаман нікуди не тікав, був постійно з військом та особисто керував походом до самої Москви.
Збереглися листи і листівки за підписом Разіна, які він розсилав в усі куточки Росії, нібито, після поразки. У них даються заклики бити бояр-зрадників, а також суворі вказівки козацьким старшинам. Якщо Разін відійшов від справ і на Дону загорає, то всі ці листи є нісенітницею. Поки лист з-під Алатиря доїде до Дону, кілька місяців пройде, а поки відповідь повернеться, і зовсім півроку мине. Ні про яке оперативне управління в цьому разі не може йти мова. Звісно ж, Разін постійно знаходився в складі власної армії і давав письмові накази своїм полковникам. Ті, в свою чергу, відправляли головнокомандувачу донесення про оперативну обстановку на фронтах. Географія бойових дій, насправді, була величезна — без оперативної віддачі письмових наказів не обійтися.
Взяття разінцями Самари, Саранська, Казані та Пензи
У січні-лютому 1681 року «Латинська партія» зазнала ряд нищівних поразок і відступила у бік Москви. Разін не відстає від ворога, переслідуючи по п'ятах ар'єргард військ супротивника. Це в корені суперечить усталеним історичним догмам, за якими заколотників розбили під Симбірськом. Проте останні дослідження, так чи інакше, спонукають до їх ревізії. Наприклад, «Польські джерела з історії Селянської війни» свідчать про наступне: «Нещодавно Франц Вольф з 15 тисячами чоловік був розгромлений під Симбірськом і сам був [уже мертвим] повішений за ноги… Мета цього заколоту: скинути старого патріарха Остафія, який сам був родом з Орші, а на його місце поставити Никона, створити нові держави в Астрахані».
Цікаву «перемогу» здобули урядові армії під Симбірськом, якщо генерала Франца Вольфа було там повністю розгромлено, а його самого повстанці підвісили за ноги. Під Симбірськом переміг хто завгодно, проте не царське військо. Дуже важливим є зауваження щодо мети повстання — це зовсім не грабіж, а скинення патріарха. Вказаний у джерелі Остафій, напевно, є діючим у 1667—1671 рр. (тобто під час традиційного періоду «Селянської війни») патріархом Іоасафом. Тобто, мета всієї війни, згідно польських джерел (втім, не тільки їх) — це зміна діючого патріарха на Никона і звільнення Царя з рук бояр-зрадників.
Подивимося ще раз на напрям Разінського повстання після уявної «поразки». «Розгромлені» разінці без бою беруть Самару і Саранськ. Слідом, згідно іноземним свідченням, на милість повсталих здалася Казань. Потім напрямок бунту різко відвертає від Волги і рухається на північний захід, через Нижегородську губернію та Алатир, тобто строго у напрямку до Москви! «Вступивши в головний притон заколоту — нинішню Пензенську губернію, — Долгорукий отримав указ з Москви з'єднатися з князем Юрієм Барятинським, який йшов з Симбірська, де він розбив Степана, в Алатирський повіт».
Ще один аргумент про неспроможність версії романовських істориків. Якщо під Самбірському мала місце перемога над Разіним, то князю Барятинському слід було б тут же рушити вниз по Волзі, щоб звільнити від розбійників інші міста — до самої Астрахані. Але він чомусь спішно рухається прямо у в зворотному напрямку — на Москву. Йому на допомогу поспішає князь Долгорукий, якого тільки що казаки вибили з-під Пензи. Дії «царських» воєвод більше схожі на боягузливі метання розрізнених загонів, ніж на поведінку представників законної влади. Під ногами «просвітницьких армій» фактично горіла російська земля. Куди вони не з'являться — всюди повстають люди.
Відступ Барятинського під Алатир. Розгром ставки Долгорукова в Арзамасі
Алатирський повіт розташований на північному заході від Симбірська, строго у напрямку до Москви. Програвши битву під Симбірськом, Барятинський зібрав розрізнені частини вцілілих мушкетерів та чекає тут на князя Долгорукова, який був змушений відступати на Алатир від Пензи, щоб прикрити Москву зі сходу. Але лобова атака Разіна відкинула Долгорукова ще далі на захід до Арзамаса, де полки нового ладу виявилися під загрозою повного оточення: «Князь Юрій Долгорукий стояв в Арзамасі в той час, коли заколотники брали Макар'ївський монастир. Заколот охоплював його з півдня, півночі та сходу».
Як ми бачимо, Долгорукий не зміг утримати Арзамас. Падіння Макар'ївського монастиря, що на північ від Арзамаса, робить сидіння там Долгорукого з військової точки зору просто безглуздим. Він, фактично, виявився під загрозою повного оточення і відсікання від Москви. Про розгром Долгорукова під Арзамасом ми знаходимо інформацію в листі отаманів Степану Разіну: «Великого війська Донського і Єїцького і Запорізького від отаманів Михайла Харитоновича, та від Максима Дмитровича, та від Михайла Китаевіча, та від Семена Нефедьєва, та від Артемія Чірскова, та від Василя Шилова, та від Кирили Лаврентьєва, та від Тимофія Трохимовича у Челнавськой отаманом молотцом і всьому великому війську. Послали ми до вас козаків Лисогірських Сидора Леденьова та Гаврилу Болдирєва для собранья і Ради великого війська. А ми нині в Танбове листопада о 9-й день у скопі, у нас військової сили із 42 000, а гармат у нас 20, а зілля у нас півп'ятаста і больши пуд. … А писав до нас з Орзамасу донський отаман, що наші козаки князч Юрія Долгарукова побили з усім його військом, а у нього було гармат 120, а зілля 1500».
З листа випливає, що у визвольному поході беруть участь козацькі сили Донського, Яїцького і Запорізького військ у повному складі разом зі своїми отаманами, тобто всі козацькі сили від Дніпра до Уралу! Згідно з листом, князь Долгоруков Арзамас не втримав — був повністю розбитий, з усім військом, залишивши на полі бою всю свою зброю і припаси. Більш того, під керуванням разінців вже знаходиться Тамбов — головний оборонний рубіж на східній засечной лінії. Отамани пишуть листа в «Велике військо» Степану Разіну, що хочуть прибути до загальновійськову раду. Все вірно — вони є лише окремими підрозділами об'єднаних православних сил. Йдеться, що тільки в одному Тамбові знаходилися 42 000 козаків, які у розгромі Долгорукова навіть не брали участь. З царським воєводою під Арзамасом спокійно впорався інший отаман. При цьому тільки під Арзамасом Долгоруков залишив на полі бою 120 гармат (!).
Остання битва повстанців
Якщо провести на карті тих часів умовну лінію від Симбірська до Москви, ми побачимо на ній всю географію бойовтх дій. Це напрямок: Симбірськ—Алатир—Арзамас—… Далі Москва. Саме тому історики зупинилися на Симбірську, бо після Симбірська військо Разіна рушило на Москву. Але на Московський похід Разіна було накладено строге табу.
Як фортеця Муром стала селом Мурашкино
Після Арзамаса на шляху до Москви по лінії Симбірськ—Арзамас—Москва знаходиться останнє місто — Муром. Це і є легендарне Мурашкино, де, нібито, другий раз розбили повстанців — вже остаточно. Але історія цієї битви настільки туманна, що подробиць не залишилося зовсім. Просто йдеться про те, що під Мурашкино була якась вирішальна битва з бунтівниками, але вже без Разіна.
На ототожнення Мурома з Мурашкино зазначає, зокрема, В. І. Лебедєв: «21 вересня Долгоруков виступив з Мурома, сподіваючись досягти Алатиря, проте повстання бушувало вже всюди, і він був змушений 26 вересня зупинитися в Арзамасі. Повстанці наступали на це місто з декількох сторін». Тобто Долгоруков виступив на Алатир саме з Мурома, де і перебувала його ставка після відступу.
Далі відступати було не можна — після Мурома до Москви більше не було великих фортець. У чистому полі у іноземних солдатів шансів проти разінських сил не було, а Муромські ліси якнайкраще нівелювали перевагу разінців у кавалерії. Наявність повноводної річки Оки і жовтневе бездоріжжя дозволили Долгорукому тимчасово зупинити наступаючого ворога і перевести дух після багатоденного відступу. Саме тут, під Муромом і відбулася генеральна битва, яка за своїми масштабами ще не мала аналогів у світовій історії.
Разін з патріархом vs. царь Федір
Вирішальна битва відбулася у лютому 1681 року в районі долини річки Оки під Муромом. Про цю баталію російська історіографія підозріло мовчить, хоча згадки в іноземних джерелах збереглися і дуже яскраві. Нижче представлений дивовижний документ, який романівські історики відразу ж обізвали «Фантастичною розповіддю». Втім у книзі історика А. Г. Манькова «Іноземні звістки про повстання Степана Разіна» він займає найбільш значуще місце з усіх наведених джерел. Маньков з подивом пише: «На це видання до сих пір не звернуто увагу істориків. Текст брошури являє собою лист (донесення) якоїсь довіреної особи свому господарю … Таким чином, оцінюючи джерело в цілому, слід підкреслити, що перед нами документ, який свідчить про величезні масштаби Селянської війни».
Відразу кидається в очі, що Разін зовсім не на Дону, а керує боєм. Більш того, армія, яку він розгорнув у вирішальній битві, налічувала 100 000 осіб — це аж ніяк не розрізнені зграї селян. Розглянемо цей документ ретельно (слова у тексті, що не піддаються перекладу, збережені в тому вигляді, як вони подані в оригіналі 1671 р.):
![]() | Довгий час ми тут щодня перебували в страху ... Не тільки нас, іноземців, терзали ці побоювання, бо кількома днями раніше збільшилося військо бунтівника Разіна, яке розташувалося на рівнині під столичним містом цієї країни настільки великим числом, що вірним підданим Великого Государя уява малювала лише один можливий кінець — неминуче падіння величі цієї держави, поки зовсім недавно на Congrawize, або Раді, в Москві не було вирішено, щоб генерал Долгоруков дав їм [бунтівникам] бій ... в 13-й день лютневих календ 16 70/71 ... по рівнині на шість миль, а вона тягнеться долиною на шістдесят миль від Москви до Wrackoza, де її споріднені своєю щедрістю плодоносні потоки, звиваючись, впадають в Ambonine океан, радісно прийняті (після довгої подорожі по колу) знову в утробу своєї матері | ![]() |
З цього повідомлення ми робимо висновок, що мова йде саме про долину річки Оки, яка унікальна саме тим, що, беручи свій початок біля витоків Волги, вона по колу огинає Москву з півдня і на сході знову впадає в Волгу, що точно відповідає опису джерела. Інших таких річок «під столичним містом» Москвою немає. Далі йде опис кровопролитного бою:
![]() | З таким озброєнням рушили ці загони — правий — під командуванням генерала Долгорукова, а інший — під командуванням царя — назустріч ворогові, чиї сили, які переважали на 20 000 вершників і піхотинців, просувалися, відчуваючи себе впевнено, також двома загонами, правий очолював великий бунтівник Степан Разін, а інший — патріарх Demainzone, активний пособник цієї згубної смути; їх підтримувала потужна артилерія | ![]() |
Як ми бачимо, патріарх в рядах разінців — зовсім не вигадка. Він не тільки існує, а й є одним з головних полководців у стані повстанців. Більш того, його називають «посібником смути». Армію Разіна і патріарха підтримує потужна артилерія. Цікаво, звідки у повсталих селян таке озброєння, куди ділися «застаріли стрілецькі піщалі, віли і луки»? Нарешті автор подає опис дводенної грандіозної битви з масовим застосуванням артилерії і кінноти:
![]() | ... До десятої години в жахливому гуркоті стрілянини праві фланги (одному надає хоробрість то, що він виступає на стороні уряду, а іншому, без сумніву, — його чисельність) настільки зблизилися, що стрімкий наліт і сильна атака кінноти бунтівників, що тривала годину, змушують генерала Долгорукова відступити ... Цар, який також бере участь в бою, побачивши, що корона знаходиться в небезпеці, припинив наполегливу сутичку з Demainzone і завдав переслідувачеві, бунтівникові Разіну, такий сильний удар з тилу, що розгромив його вершників і зім'яв піхоту. Неправильно зрозумівший його раптовий круговий маневр патріарх, думаючи, що зміною позиції він має намір вдарити йому у фланг, розвернувся в протилежну сторону, готуючись його зустріти; армія сильно розтягнулася по рівнині перш, ніж він зміг виправити це безрозсудне перестроювання. Бунтівник Разін, позбавлений допомоги, не мав позиції для гідного відступу і не міг знайти порятунку втечею; але (з нечуваною рішучістю) прорвався (як син відчаю) скрізь піхоту царя (the buryings of the Czar's Infantry) на свою первісну позицію і, з'єднавшись з патріархом, скомандував <потім> відступ, щоб поповнити свої поріділі роти. У цьому бою Великий Государ втратив п'ять прапорів: три — кінних військ і два — піхотних; бунтівники — тринадцять, а їх шеренги повернулися безжально побитими... | ![]() |
Виявляється, крім патрірха, в битві бере участь сам цар! Але з біографії Олексія Михайловича, нам щось про це нічого не відомо. Вочевидь, мова йде про царя Федора, який, дійсно, міг бути присутнім у стані іноземної інфантерії для додання «армії нового зразку» Долгорукова більшої легітимності. Продовжимо читати документ:
![]() | ... Вони вдарили всім своїм військом їм в тил і добилися великого успіху, завдавши величезних втрат убитими, поки бунтівник Разін знову не зустрів їх у фронт і з новою люттю продовжував битися від дванадцяти годин до трьох з настільки змінним успіхом, сер, що його тут важко описати. Але, без сумніву, бій був таким спекотним, що ці армії билися врукопашну, а деякі полки зовсім перемішалися між собою ... Убитих в армії Государя було понад 7000 ... Бунтівників було вбито більше 16 000, а 24 000 баламутів, які брали участь в цій навалі, було взято в полон, а також захоплено понад 300 возів і знарядь ... Але на пам'яті людства не було здобуто більшої перемоги над стотисячним військом. Відданий Вам, Москва, 15 лютого 70/71 | ![]() |
Перед очима постає картина небувалого битви. Можливо, саме тому фальсіфікатори історії обходили стороною це унікальне джерело? Тим не менш, документ пройшов серйозну правку. Зверніть увагу на дату року — це явна вставка, з поправкою на старий і новий календарі. Цікаво, чому після «Відданий Вам» немає імені автора. За стилем написання листа (написано англійськими літерами, явно офіцером-фронтовиком і присвячено англійському королю), дуже схоже на листи Патріка Гордона. Та ж характерна стилістика, яку важко сплутати з чимось іншим. Мабуть це і є уривки з безповоротно загублених щоденників П. Гордона.
Хто отримав перемогу
Згідно з листом, бій йшов з перемінним успіхом і ніхто не був повністю переможений. Однак далі автор пише, що вдалося захопити в полон самого Разіна, і його чекає люта кара. Це дуже схоже на подальшу вставку. Ні хід бою, ні втрати з боку армії Разіна, не говорять про беззаперечну перемогу Долгорукова. Проста арифметика, якщо з 100 000-ного війська Разіна відняти 16 000 загиблих і 24 000 полонених, то все одно залишається близько 60 000. Бій ішов в рукопашну, тобто до останнього солдата, ніхто не відступав.
Незрозуміло також, що сталося з патріархом і його армією. Про те, що підсумок цієї битви для армії Долгорукова був не настільки веселковим, ми знаходимо безліч інших незалежних свідчень зі збірки того ж А. Г. Манькова.
![]() | «А той посланець проти заколотників московський генерал Долгоруков вимагає стотисячну армію, а інакше не вирішується здатися на очі ворогові. Але [царський] двір не в силах зібрати таку армію, оскільки тяглий люд не хоче вносити на це пятину, посилаючись на свою неспроможність. Москва" | ![]() |
Як ми бачимо, російські люди вперше відмовляються утримувати царське військо і не платять податі. Долгорукову для придушення заколоту потрібно не менше 100 000 солдатів, тоді як, за офіційною версією, кількість війська Разіна становила у різні часи від 1000 до 8000 чоловік, що відразу ж ставить під сумнів цю офіційну версію.
Погані вісті з Москви. У Московії і особливо у столиці, Москві, справи йдуть дуже погано, як про це йдеться в листах, отриманих звідти. Повідомляється, що між бунтівником Разіним і царською армією відбувся жорстокий бій, в якому царське військо було зовсім розбите і звернено до втечі, а воєвода Долгоруков узятий в полон і відправлений до фортеці. Франкфурт на Майні
30 січня повідомили, що положення в цій країні [Московії] стає гірше з кожним днем, і бунтівник Разін просувається все далі. Все, що не кориться йому добром, він підпорядковує вогнем і мечем, і став настільки сильний, що людям здається неможливим йому протистояти. Велика частина їх [московитів] кращого війська розбита, розгромлена і захоплена їм в полон, і доля надзвичайно йому [Разіну] сприяє. Його військо налічує зараз понад 30 000 чоловік. Здебільшого це добре навчені солдати, яких добре оплачують і годують. Все життя в країні призупинилося. Вільно
"Кривавий результат московського заколоту. З різних місць на московитської кордоні з достовірністю повідомляють, що згаданий бунтівник Разін перебив безліч московських знатних людей, разом з якими загинули також деякі хоробрі німці: полковник Мюнхгаузен, полковник Квеле, полковник Штрассбург. До сих пір ще не знають, що стало з іншими добре відомими людьми. Все ще продовжують повідомляти про те, що армія великого князя московського абсолютно розбита … "
"Поки більшість листів звідти [з Московії] сходяться на тому, що положення в країні дуже важке. Після того як безліч сильних військ, посланих проти заколотника, потрапили до нього в руки, цар настільки злякався, що не збирається більше посилати проти нього «війська». Отримано також звістка, ніби в Москву недавно було доставлено багато убитих і поранених, в тому числі дуже знатних людей, і ніби воєвода Долгоруков узятий в полон і майже вся його армія розбита. Тому в Білій Русі вважають, що справа московитів майже зовсім програно. Лютий, 1671 р "
«Чутки про перемогу великого князя московського над його бунтівними підданими не були вірні. В останніх листах з цієї країни <Московії> стверджується, що вождь повсталих продовжує домагатися таких успіхів, що є підстави побоюватися справжнього перевороту, тим більше що, як кажуть, багато бояр з числа найбільш знатних людей королівства теж повстали. Лютий 1671 р.»
"У листах, подученний з цієї країни <Московії>, підтверджується успіх вождя бунтівників, який, крім Астрахані і Казані, опанував майже п'ятдесятьма іншими важливими містами. До цього додають, що Долгоруков — командувач військами великого князя, — видужавши після небезпечної хвороби, збирає сильну армію, щоб виступити проти заколотників, число яких досягло 200 000 чоловік. Кажуть ще, що перський король знаходиться в згоді з ними <бунтівниками> і обіцяв послати їм допомогу з боку Каспійського моря "
"Важке становище в Москві. Що стосується положення в Москві то воно надзвичайно погане, так як заколотник Разін розбив воєводу Долгорукова, генерал-лейтенанта Ромодановського, генерала Нащокина і майже всіх знатних московських панів, які вирушили в похід і змусив утікати всю їхню армію. Січень, 1671 р "
«Всі польські дворяни, що знаходяться в Московії, теж повинні були піти на виручку [царському війську], але назад їх повернулося так мало, немов їх водили на забій»
Населення Священної Римської Імперії стрімко скорочувалася — поповнення армії «нового зразка» обходилося європейцям дорогою ціною. Не дарма в іноземних джерелах порівнювали рекрутські набори нових дворян з тим, що їх «водили на забій». В Європу поверталися одиниці. Про те, наскільки важко давалася російська служба іноземцям, можно зрозуміти з Фабрициуса, який пише: «Тим часом з Астрахані було послано 4000 чоловік, щоб блокувати Степана на Яїку до весни … з 4000 чоловік назад повернулося близько 400». Тобто з походу на Урал, де особливих бойових дій історкиами не відзначено, назад до Європи повернувся лише кожен десятий чоловік — 3600 навічно залишилися в яїцьких степах. Про перевагу військ нового іноземного ладу над старим неварто й казати.
Окрім підбірки А. Г. Манькова, свідчення щодо облоги Москви підтверджуються також польськими джерелами: «З Риги пишуть, що Стенька Разін, московського царя, так порушив плебс, що до заколоту приєдналося вже триста тисяч. Проти нього залишився Долгорукий, воєначальник, який спалює села, міста, замки, охоплені заколотом. Однак цими своїми діями Долгорукий підлив масла у вогонь. Обурення так посилився, що цар закрився в столиці … Від Астрахані до столиці протягом майже двохсот миль утворилася, почитай, пустеля через цей заколот. Винищено чотириста тисяч чоловік».
Дуже не хотілося фальсифікаторам історії розкривати не аби які масштаби Громадянської війни: к весні під Разіним майже вся Європейська частина Московського царства, його величезна армія становить не одну сотню тисяч воїнів. Польські джерела відверто свідчать про саме військо повстаців повністю «розбило прозахідні армії і підійшло до столиці», де сховалися рештки війська Долгорукова. Серед іноземців панує паніка, вхід до столиці козацько-ординських сил очікується зі дня на день.
«Число заколотників збільшилося до двохсот тисяч … заколотом охоплено настільки багато землі, що зайнявся вже в 12 милях від самої Москви».
Настрої у Москві
Штурмувати Москву російсько-ординські сили не планували, чекали на переговори. «Голландський Меркурій» повідомляє, що обороняти столицю західники збиралися на вулицях міста, де спішно зводяться зміцнення: «Степан Разін, московський бунтівник, який виступив проти царської величності, припустився помилки, коли він забарився з походом на Москву; бо тепер весь дерев'яний місто з вулиці на вулицю перекрито заставами».
Ось виявляється, як було того часу: Разін — під стінами Москви, а іноземні частини перегородили барикадами все місто. Нічого подібного російські історики не розповідали. В тому, що ця картина була недалекою від істини, можна переконатися, читаючи іншого очевидця подій. Ось як Юстас Марций описує настрої в таборі іноземців: «[Разін] найняв і розіслав розвідників, які повинні були повідомляти, що діється в Москві. Крім цього, він відібрав найзапекліших негідників, які повинні були таємно ходити по російських землях і, де тільки зможуть, влаштовувати пожежі. Він сподівався повним руйнуванням поставити царя в безвихідне становище і, в той же час, посіяти нові заколоти. Страхи ніде в цей час не були такі великі, як в Москві. Особливо двір мав підстави для таких побоювань, оскільки тут таємно зважували всі відомості про понесені втрати і заколоти, що виникали всюди. Нащадки навряд чи повірять тому, що одна людина за такий короткий час зайняла таку територію і спустошила такі області, що на просторі у 260 німецьких миль все прийшло в повний безлад… Приходив час останніх випробувань, несучи Царю свідоцтва слабкості його долі, а Разіну — свідчення його зліту. Настрої простого народу були різні і в Москві: частина почала розбігатися, радіючи повстанню, інші з жахом дивилися на насування загрози … Незабаром були покликані війська і число захисників сильно збільшено, щоб городяни не виявилися здобиччю Разіна або, опинившись без захисту, при його наближенні з переляку самі не відчинили б йому ворота».
Багато жителів столиці радіють швидкому приходу разинских військ. Фактично іноземні найманці ледь стримують городян, щоб ті «з переляку» самі не відкрили ворота отаману. Ворота перед розбійниками зазвичай закривають на всі засуви, а відкривають перед визволителями. Але ж настрої в Москві були цілком певними: «Коли одну людину, вже в літах, спитали, що треба робити, якщо Стенька підступить до стін міста Москви, відповів, що треба вийти йому назустріч з хлібом, сіллю (це, як відомо, є в Росії знаком дружелюбності і приязні). Ту людину було схоплено і повішено».
Йоганн Ю. Марций, що представляє табір іноземців, дуже яскраво описує безвихідь положення: «… Передчуття лиха погіршилося, коли стало відомо, що прихильники бунтівників з факелами вже в місті і, насолоджуючись помстою, в своѐм нестримному гніві вже зробили кілька підпалів. Мені самому було видно, як недалекі все від смерті, особливо ж царські сановники, — адже саме їх Разін звинувачував у всіх бідах і багатьох з них вимагав видати, так що на них чекала вірна смерть, якби відважний Долгоруков, сам більш ніж будь-хто інший, який перебував під загрозою, не виручив всіх».
Відомо, що Разін висував Царю якісь умови миру, головним з яких було видати бояр-зрадників. Ці умови мали характер ультимативних, які слід негайно обговорити на переговорах. Це підтверджує, зокрема, і Й.Марций, вважаючи ці переговори рятівними для іноземців, бо іншого виходу з пастки не було.
Мирна угода з повстанцями
Таким чином, розгромивши у лютому 1681 р. військо Юрія Долгорукова, Степан Тимофійович підійшов до столиці, зупинивши свої армії у 12 милях від Москви. Для ординських військ Разіна вона була символом православної релігії, резиденцію царів, що були помазаниками Божими, тобто Єрусалимом, штурмувати який для отамана було справою богопротивною. Більш того, в руках у змовників-бояр у ролі заручника залишався останній козир — діючий цар Федір Олексійович. Саме тому стара боярська знать і запропонувала боярам-західникам вступити у переговори. При цьому Разіним завжди підкреслювалося, що вони будуть вестися не з боярамі-зрадниками, а тільки з царем.
Тому Велике православне військо вирішило чекати акту повної капітуляції і готувалося до урочистого в'їзду в православну столицю. З півдня до неї підійшло підкріплення: частини під командуванням князя Василя Борисовича Шереметєва. Участь латинських бояр-змовників, здавалося, була вирішена — Громадянська війна ними була де-факто програна.
Умови старої боярської знаті
«Всі ще продовжують повідомляти про те, що армія Великого Князя Московського абсолютно розбита, і що бунтівник запропонував йому шість наступних умов. Якщо Великий Князь хоче уникнути подальшого переслідування, він повинен:
- Визнати [Разіна] Царем Казані і Астрахані.
- Відновити [на престолі] патріарха
- Виплатити 20 мільйонів грошима
- Видати десятьох зі своїх Князів
- Виставити портрет [Разіна]
- Щорічно виплачувати певну данину».
Степан Тимофійович, який вів ці переговори від всіх русько-ординських сил, висунув такі умови не випадково, проте їх зміст був принципово спотворений при перекладі тлумачами. Зокрема, виявлена правка оригіналу у першому пункті, скоріше за все, означає, що замість «Разін» в оригіналі стояло ім'я царевича Олексія. Саме старший син царя Олексія Михайловича, Олексій Олексійович міг бути визнаний Царем Казані та Астрахані, бо це титули Великого Князя всія Русі, яким він і був по крові. Разін не міг претендувати на Великокняжий титул ні за яких умов, це утопія.
У другому пункті в місце «Відновити [на престолі] патріарха», слід читати «Відновити Никона патріарха». Перші два пункти абсолютно зрозумілі в руслі даної реконструкції, бо і царевич Олексій Олексійович, і патріарх Никон, справді були в стані Разіна. Але це повністю перекреслює офіційну версію повстання з «государевої грамотою», тому небезпечні імена затерлі, зробивши більш безпечні вставки.
«Всі, хто приїжджає з Москви підтверджують [відомості] про повстання. Глава його велить себе титулувати „Князь Степан Разін, отаман“. Він, можна сказати, тримає у своїх руках обидва великих Царства — Астраханське і Казанське і бере одне місто за іншим. …Всіх тамтешніх німців і шведів він взяв на службу, і з їх числа, так само як і з колишніх полонених поляків, наблизив до себе найрозумніших, призначив їх державними радниками і, таким чином, заснував справжню державу. Його армія зараз налічує понад 100 000 осіб. Він вимагає [видати йому] Московського генерала Долгорукова і ще 14 інших знатних людей, а інакше він має намір їх сам захопити».
Увагу тут заслуговує згадка про 14 прізвищ разом з Долгоруковим, яких просив видати Степан Разін. Вони випливуть під час Бунту стрільців у 1682 році, повністю підтвердивши правильність даної реконструкції цього періоду.
Очевидна і правка у п'ятому пункті: «Виставити портрет [Разіна]». Насправді на Русі в той час портретів не було. Втім були парсуни, що писалися, як правило, з людей царської крові або з патріархів. В даному випадку, мабуть, Степан Тимофійович вимагає виставити по монастирях парсуни невинно убієнного, як вважали разінці, царя Олексія Михайловича. Ці парсуни були нещадно знищені «просвєтітєлями», оскільки покійний монарх був для Європи втіленням тиранії — останнім «грізним» царем. Саме тому оригінальних зображень царя Олексія збереглося так мало.
Від московських бояр переговори з табором Разіна проводив В. В. Голіцин, який спішно прибув з Європи і ще не заплямував себе кров'ю. Це перша поява Голіцина на історичній сцені.
Історичні паралелі з Русько-турецькою війною (1677—1881)
У традиційній історії вищезгадані переговори, на думку російського дослідника А.Каса відбилися у 1681 році як Бахчисарайська мирна угода. Згідно Радянської історичної енциклопедії, «Бахчисарайський мирний договір 1681 р. завершив війни 1670-х рр.. Росії з Туреччиною і Кримським ханством… Договір був укладений у Бахчисараї 13 січня. Його основні умови: перемир'я на 20 років; межа між Росією і Туреччиною проходь по Дніпру … Київ, Васильків, Трипілля, містечка Дідівщина і Радомишль за Росією. Туреччина визнала возз'єднання Лівобережної України і Києва з Росією, а запорізьких козаків — її підданими».
Олександр Кас в історичній праці «Останні роки Імперії» висунув дуже цікаве припущення, зауваживши, з якою разючою хронологічною точністю переплітаються події Російсько-турецької війни 1677—1681 рр. і т. зв. «Селянської війни» С. Т. Разіна (нібито 1667—1671).
- 1677 — Початок Російсько-турецької війни
- 1677 (1667) — Початок Селянської війни
- Кінець 1677 р. — «бунтівні козаки» входять в Київ, всім іноземцям дарується життя і навіть грошову допомогу. Це результат Андруссовского перемир'я листопада 1677 р.
- Кінець 1677 (1667) р. — Разін без бою входить до Царицина, ніяких розправ не спостерігається. Далі він безперешкодно плаває в Яїк через Астрахань без єдиного пострілу. У наявності укладення перемир'я Московського царя з козацько-ординським військом.
- 1678—1679 р. — Перерва в Російсько-турецькій війні.
- 1678—1679 (1668—1669) р. — Разінське повстання тимчасово призупинено, історики «відправляють» Степана Тимофійовича у круїз по Персії, про нього нічого не чутно більше року.
- II половина 1679 р. — Початок інтенсивних бойових дій під Києвом. Ромодановський штурмує Дніпро і терпить повну поразку.
- II половина 1679 (1669) р. — Відновлення війни. Разін бере Царицин і Астрахань.
- 1679 (1669) р. — Андрусівський договір, за яким московська держава поділяється на три незалежні держави: Московське царство (цар Федір Олексійович), Слобідська Україна і Крим (царевич Сімеон Олексійович), Поволжя і Сибір (царевич Олексій Олексійович).
- 1680 р. — У Поволжя спішно перекидається преторіанська піхота. «Повсталі» донські козаки разом з Військом Запорозьким та Яїцьким козацтвом проривають Бєлгородську черту і спрямовують армію до Москви. Погромам піддаються московські слободи на півдні від Столиці. Хвилювання під Тулою і Коломною, нібито «разінських агентів» — це відображення повстання «бунтівних козаків» з півдня. Традицыйно ці яскраві події закарбувалися як похід на Москву Васьки Уса, який нібито попалив Московські посади від великої туги за царською службою.
- 1680 (1670) р. — Разін відправляється у Московський похід вгору по Волзі. Йому на зустріч з під Пензи виходить князь Долгоруков — це і є преторіанська інфантерія, що була спішно відправлена в Поволжя. Війська Разіна стрімко наближаються до Москви зі сходу. Вони виходять на рубежі р. Оки під Муромом.
«Простежується вражаюча синхронність, — каже А.Кас. — Це події однієї і тієї ж гігантської війни. Її масштаби були настільки величезні, що ооманівські історики спробували розбити ці події на окремі відрізки, звузили і розкидали їх в часі. Можна стверджувати, що Громадянська війна 1677—1681 рр. — це найбільша війна в історії людства на той час. З обох сторін у ній брало участь до мільйона осіб. Старо-ординські сили взяли верх».
«Татарське посольство» до Москви
«Шертная грамота кримського Хана Мурат-Гірея, вчинена пред Россійськимі посланцями» згадує і наступний важливий пункт Бахчисарайського договору: «… та за минулі три роки казна наша без 'убавкі кь нам' надіслати, і надалі від нинѣшняго 1091 року казну нашу … посилати ж без 'убавкі».
Що це за «скарбниця», яку повинен буде надсилати Московський цар Кримському хану, стає зрозуміло із літописа Самовидця. Умови укладення перемир'я описуються там наступним чином: «У Воскресіня Христово посол Його Царської Величності, на прізвище Тяпкин, повернув від Турецького Монарха, з яким і Татарській посол в кількадесять коней ішов до Його Царської Величності, бо Турецькій Монарх злецив Ханові Кримському зачинати згоду чинити з Його Царською Величністю. Про яку так трактувавши з оним Тяпкіним у Криму та постановивши, яку данину має давати Його Царська Величність турчинові через руки ханські і на тому присягши у Криму, і до Його Царської Вечічності поїхали по підтвердження тієї Згоди».
Говорячи сучасною мовою, московське царство зобов'язали визнати поразку і виплачувати постійну данину. З послом Василем Тяпкіним до Москви відправляється якийсь «татарський посол з величезним почтом». Зверніть увагу, дата підписання договору зовсім не 13.01.1681, як стверджує Радянська енциклопедія, а день Християнської Пасхи —Воскресіння Христового. Це строго узгоджується з нашим хронологічним ланцюжком: у лютому Разін розгромив Долгорукова під Муромом, в березні підійшом до Москви. В цей же час укладається мир на «татарських» умовах, а на початку квітня делегація вирушає до царя у Москву «по підтвердження угоди».
Якщо навіть гіпотеза О.Каса не підтвердиться, така схема, як бачимо, була поширеною для тих часів. Отже, після підписання з боку князя Голицина грамот у таборі Разіна, Степан Тимофійович, згідно цій реконструкції, відбув з делегацією до Москви, щоб зустрітися з царем Федором Олексійовичем та затвердити всі умови угоди. Старе благочестя і древнє православ'я поверталися до Москви. Знатні бояри повинні були знову заняти свої місця у Думі. Кліку змовників на чолі з Одоєвським, Ромодановським і Долгоруковим чекала люта кара. Їх цей сценарій ніяк не влаштовував, і вони почали діяти.
Кінець повстання
Згідно з повідомленнями І. Ю. Марція і інших очевидців, всіх іноземців врятував князь Долгоруков, при чому врятував «несподіваним чином, коли його самого вважали першою і невідворотною жертвою» повстання. Аналізуючи, як Долгоруков міг врятувати становище, коли його армію було повністю розбито, а ворог стояв під стінами Москви, і населення було повністю на боці повсталих, дослідники сходяться на думці: тільки хитрістю і підступністю.
Підступний план князя Долгорукова
М. І. Костомаров прямо говорить: «Невідомі подробиці взяття Стеньки, але сучасні іноземці та малоросійська літопис кажуть, що він був узятий обманом». Дуже стисло: «узятий обманом» — вочевидь, подробиці виявилися настільки неприємними, що історик вирішив їх опустити. Згодом з'явилася історична казка, мовляв, домовитий (слово ж яке!) донський козак Корнило Яковлев схопив Степана та Фрола Разіних у Кагальнику та привіз до Москви.
Слабкість офіційної версії арешту
Традиційна версія арешту Разіна настільки неймовірна і має стільки трактувань (які суперечать одне одному), що не може вважатися серьйозною. Цікаво, як козаки Яковлева могли захопити отамана, який мав за собою десятки тисяч шабель? Незрозуміло й навіщо все це «домовитому» козакові, ще й хрещеному батьку Степана Тимофійовича та бойовому товаришу Тимофія Разіна.
Козацьке коло в штабі Разіна було обраним і перевіреним не одною спільною битвою, воно б просто не дозволило полонити легендарного отамана з його братом. Довезти їх з'вязаними до Москви через тисячі кілометрів земель, що контролювались повстанцями, через сотні козацьких роз'їздів, було просто нереально.
Розуміючи всю утопічність такої версії, Микола Костомаров вдається все до тієї ж казки про чаклунство Разіна: «Обох братів привезли спочатку в Черкаськ, де Степана помістили в церковному притворі на ланцюгу, в надії, що сила святині знищить його чари і йому не вдасться втекти». Якщо офіційна історія виправдовує свої викладки чарівництвом, то навряд чи іх слід сприймати серйозно. Проте до останнього залишилося незрозумілим: у чому ж складався «обман Долгорукова».
Захоплення отамана під Москвою
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2WXk5ak9DOGxSREFsUVRFbFJERWxPRElsUkRFbE9EQWxSREFsUWpBbFJERWxPRElsUkRBbFFqQmZaVzVzTG1wd1p5ODFOREJ3ZUMwbFJEQWxRVEVsUkRFbE9ESWxSREVsT0RBbFJEQWxRakFsUkRFbE9ESWxSREFsUWpCZlpXNXNMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Обман, про який говорять багато джерел, полягав у тому, як змовники скористалися тим, що Цар погодився вислухати Разіна і запросив його до Кремля. За результатами попередніх домовленостей у квітні 1681 року в столицю рушає урочистий кортеж Степана Тимофійовича. Він їде з важливою місією — звільнити Царя з-під латинської опіки і заарештувати зрадників. Відповідно до даної реконструкції, це і є ті самі «Татарські посли», що виїхали з Тяпкіним (та Голіциним) у квітні 1681 року.
Степан Тимофійович був упевнений у правоті своєї справи і нікого не боявся, але трапилася зрада: «Ніякої біди немає, — відповів Сенька. — Нас приймуть з почестями; найбільші панове вийдуть назустріч подивитися на нас!» … За кілька верст від Москви поїзд зупинився. З Разіна зняли його багате плаття і одягли в лахміття. З Москви привезли великий віз з шибеницею". Тому казки про провезення Разіна в ланцюгах на шибениці від самого Дону — очевидна брехня, оскільки ланцюги одягли вже перед самою Москвою.
Отаман іде до Москви у складі великого посольства з повною упевненістю, що його чекає урочистий прийом. Про це йдеться, зокрема, у повідомленнях іноземців: «Весь довгий шлях він тішився надією, що буде говорити з самим Великим Государем і перед ним усно захистить справу свою. Стеньке завжди здавалося, що є багато, про що треба розповісти Государю, а тому важливо це знати».
Долгоруков прекрасно розумів: якщо Разін в'їде в Москву як переможець, в цей же день обрубки його тіла будуть кинуті московським собакам. Тому перед самою Москвою загін Разіна було знищено, а самого отамана переодягли в лахміття і оголосили розбійником. Ось що пише Йоганн Марцій про втілення цього брутального плану:
«А оскільки спочатку з ним обходилися ласкаво і майже так, як якщо б він був вільний, то стараннями Корнили в супроводі численного загону — насправді це була варта — вдалося привезти його [Разіна] до столиці рутенів Москви. Він не досяг ще міста, коли назустріч були вислані дві тисячі варти, щоб охороняти його міцніше: вони схопили його».
Інсценування «військової перемоги» Долгоруковим
Таким чином, арешт отамана було здійснено перед самою столицею. Разін їхав до Царя, не підозрюючи ніякого підступу, але підлість Долгорукова не знала меж і законів. Загін Степана Тимофійовича перед самою Москвою потрапляє в засідку, всю свиту вбивають, а Степана Тимофійовича беруть у полон. В цьому і полягає «великий обман» боярина Долгорукова. Обман настільки мерзенний і ганебний, що подробиці арешту Разіна досі намагаються не висвітлювати.
Долгоруков вирішив обіграти своє диявольське діяння, як перемогу у вирішальній битві, тому в'їзд полоненого Разіна в Москву обставили як ціле театральне дійство: «Він був доставлений до Москви, випередчаючи його йшли 400 піших воїнів з розгорнутими прапорами і запаленими факелами. За ними слідував загін козаків на чолі з командиром, що арештував цього злочинця. Він [Разін] перебував на возі у вигляді ешафота, де стояла шибениця…».
Прапори розгорнули, щоб інсценувати перемогу над величезною армією, нібито в чесному бою. Звідси і поповзли чутки про неймовірну, абсолютно несподівану перемогу, коли, здавалося, іноземців вже ніщо не могло врятувати. У багатьох повідомленнях так і говориться, що спочатку Долгорукова розбили, справу повністю програно. І раптом в Москву в'їжджає тріумфатор Долгоруков з Разіним на ешафоті, якого схопили зрадницьки, коли він їхав до Царя на уклін.
Страта Степана Разіна
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlU0TDFKaGVtbHVNaTVxY0djdk16azFjSGd0VW1GNmFXNHlMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Майже відразу по в'їзду в столицю Разіна було наказано стратити. Місце страти було обгороджено трьома кордонами німців, на страту допускалися тільки іноземні офіцери — жодного російського. Напевно, Долгоруков з боярами не хотіли, щоб ешафот став для отамана трибуною, з якої Степан Тимофійович міг розповісти і про дивну загибель царя Олексія Михайловича, і про його живого сина, царевича Олексія, і про патріарха Никона, що підтримав сотні тисяч людей, які взялися за зброю, і про звірства іноземних вояків у російських містах. Тому кару провели швидко і скромно — були тільки свої. Є свідчення, що страта була приведена у виконання навіть не на Красній площі, а на болоті, затишній місцевості на околиці Москви.
Згідно з повідомленнями Марція, від Разіна вимагали зізнань у злочинах, але марно:
На допитах Разін так твердо переносив тортури, що, незважаючи на безліч викриваючих його доказів і свідчень, не міг розглядатися як викритий і засуджений на підставі власних своїх показань … вирішено було, що в інтересах Держави треба поспішити зі стратою і покласти край ходили в народі толкам про причини і витоки цих подій, щоб не будити ненависті до двору і нову загрозу для Царя…
В тому, що відбувалося, логіка відсутня. Якщо Разін заарештований, а його армія розбита, то треба провести слідство спокійно і без поспіху. Потім запросити якомога більше народу московського і показово покарати ненависного розбійника. Однак, зі стратою поспішають, йдеться про «ненависть до двору і нову загрозу». Так переможці не вчиняють, тим більше, якщо мова йде про спійманого розбійника. Навіть під тортурами Степан Тимофійович провини не визнав, оскільки провини просто не було: він чесно виконував свій обов'язок, згідно присяги царю Олексію Михайловичу — захищав православ'я і старе благочестя, вирізав окупантів і проганяв агентів єзуїтів. Він прагнув звільнити царя Федора Олексійовича і відновити в правах патріарха Никона, жадав покарати ненависних зрадників і очистити Русь від латинської зарази.
Втім ця правда змовникам була зовсім не потрібна, тому кати і поспішали зі стратою: «Як тільки він [Разін] прибув, його піддали тортурам, і, будучи засудженим до смерті, він був знову підданий тортурам і страчений перед палацом, причому на дошці були перераховані всі його злочини з 1663 року, і це було прочитано вголос. Його руки, ноги і голова були насаджені на палі на міських площах, а тулуб викинуто».
Страта Степана Тимофійовича була зустрінута в народі вкрай негативно. Багато хто не вірив у смерть знаменитого отамана-рятівника: "Хоча немає ніяких сумнівів в тому, що страта протікала зазначеним чином, більшість досі не хоче вірити, що це був справжній головний бунтівник Разін, оскільки сам [казнѐнний] перед смертю сказав: « ви думаєте, що вбили Разіна, але справжнього ви не зловили, і є ще багато Разіна, які помстяться за мою смерть» (207; С. 130). Простий народ також зовсім незадоволений згаданої стратою, вважаючи, що життя [Разіна] принесла б більше користі, ніж його смерть, і що ця його смерть викличе тільки нові жорстокі тиранства "(207; С. 134).
Як видно з європейських повідомлень, життя цієї людини викликала захоплення серед російського народу, його страта була зустрінута з глибоким жалем. Разін вмирав в повній впевненості, що віддає життя за праве діло, і перемога все одно виявиться за його прихильниками. Як покаже час, він мав рацію. Та й як могло бути інакше, якщо головним девізом Разіна був порятунок віри і Царя? Іноземці вже усвідомили, що війну в Московії виграти неможливо, російський народ не прийняв латинське просвітництво. Всі чекають нового тиранства Бояр-змовників — тепер влада можна утримати лише найжорстокішими репресіями. І вони не змусили себе довго чекати.
Спочатку по всьому Разинський заставах були розіслані царські листи про прощення Разіна і його прихильників. А через кілька днів Долгоруков завдав кілька раптових ударів по дезорганізовані частинам народних військ і відкинув ворога від столиці. Всі ці перемоги можна пояснити тільки віроломством західників. Удару ніхто не чекав — сам Цар Федір підписав прощення і гарантував мир. Всі ці «перемоги» супроводжувалися страшними бузувірство, про які ми розповіли в попередньому розділі — одна різанина в селі Лисково чого вартий. Звірства фашистів в Хатині в порівнянні з діями німецьких карателів Долгорукова здадуться м'якими. За Русі поповзла страшна звістка, що батюшки Степана Тимофійовича не стало. Всі розуміли, що тепер мова йде про геноцид російського народу. Тому на боротьбу з окупантами піднімаються все, хто міг тримати зброю, від монашки Олени Арзамаської до сивого старих.
Після розправи над разінців в Верхньому Поволжі, відбулися каральні походи на південний схід від Москви в бік Астрахані. Західники діяли блискавично. Ось як описує невідомі «подвиги» просвітителів 1681 року іноземний очевидець з корабля «Цариця Естер»:
А тим часом Його Величність Государ повелів Князю Костянтину Щербатову виступити в Тамбов і втихомирити лютували там заколотників, що милістю Божою і було скоєно. І так за допомогою шибениць, багать, плахи, кривавих розправ (понад страти одинадцяти тисяч, проізведѐнной руками катів) і того, що в боях винищили не менше ста тисяч чоловік, всі, хто прийшов в коливання і збунтувалися землі були знову приведені до покори (206; С. 113).
Сто тисяч в Поволжі, сто тисяч в Тамбовської губернії — західники вирізали населення під корінь, як безжальна диявольська машина.
Налагодити більш-менш організований опір ординської партії вдалося тільки під Самбірському, де в кровопролитній битві Федір Шелудяк сильно поплескав німців Долгорукова, але був змушений відступити до Астрахані. Саме ця поразка під Самбірському згодом віднесуть як поразку Разіна. Але це фальсифікація, справа була вже після блискучого Московського походу.
Таким чином влітку 1681 року ініціатива перейшла до прозахідної партії. Звістка про настільки несподіваною зміні ситуації була зустрінута в Європі з величезним подивом. Всі знали, що Долгоруков розбитий, а ситуація в Москві — близька до катастрофи. Тим більш несподівана була звістка про затримання і страти Разіна. Багато хто не могли повірити в такий поворот подій.
З Гамбурга, 4 серпня 1671 року. Нам пишуть … з Москви, що там були четвертовані три ватажка бунтівників, але що Степан Разін, їх вождь, якого вважали одним з цих трьох, ще пручається і продовжує лютувати і в помсту за страту [своїх спільників] розправився з двома московитсько вельможами, що ходить серед його бранців (207; С. 139).
Листи з Москви від 16 липня знову підтверджують звістка про смерть відомого ватажка бунтівників Степана Разіна, але при цьому повідомляють, що його армія не перестала бути бунтівної і тиранства чи не більше, ніж раніше.
Підступне вбивство Степана Разіна переповнило чашу терпіння російського народу. Влітку 1681 року війна продовжилася з новою силою. Знищення Разіна давало змовникам лише тимчасову перемогу. Весь радянський народ вийшов на боротьбу з латиніста, а перемогти цілий народ неможливо. Коли під диявольськими тортурами Разін не промовив ні стогону і поводився гідно святих мучеників, навіть багато іноземців захопилися незвичайним мужністю цієї людини. Захопилися і жахнулися, вони зрозуміли, з яким народом їм доводиться воювати. Багато з них вже тоді усвідомлювали, що повернутися додому живими їм не судилося.
Невдалі пологи» Цариці Агафії і «Несподівана» смерть патріарха Никона
Головною небезпекою для прозахідної партії тепер були Царевич АлексейАлексеевіч і патріарх Никон. Існування законного спадкоємця не дозволяла їм знищити Царя Федора і звести на трон свого Імператора. Та й з Царем Федором у змовників стали виникати великі проблеми. До літа 1681 року його, будучи вже дорослою людиною, почав усвідомлювати весь жах того, що відбувається. Деякі листи Разіна і Никона до Царя всѐ-таки дійшли. Фѐдор починає виявляти бажання вийти з-під опіки Бояр, але в липні 1681 роки для західної партії і зовсім грянув грім — у Царя народився спадкоємець. Зайвий претендент на імперський престол плутав всі карти змовникам. Потрібно було терміново вирізати всю царську зворотному випадку шанси звести Петра на престол ставали нездійсненними. І змовники почали действовать. Наладіть більш-менш організований опір ординської партії вдалося тільки під Самбірському, де в кровопролитній битві Федір Шелудяк сильно поплескав німців Долгорукова, але був змушений відступити до Астрахані. Саме ця поразка під Самбірському згодом віднесуть як поразку Разіна. Але це фальсифікація, справа була вже після блискучого Московського походу.
Таким чином влітку 1681 року ініціатива перейшла до прозахідної партії. Звістка про настільки несподіваною зміні ситуації була зустрінута в Європі з величезним подивом. Всі знали, що Долгоруков розбитий, а ситуація в Москві близька до катастрофи. Тим більш несподівана була звістка про затримання і страти Разіна. Багато хто не могли повірити в такий поворот подій.
З Гамбурга, 4 серпня 1671 року. Нам пишуть … з Москви, що там були четвертовані три ватажка бунтівників, але що Степан Разін, їх вождь, якого вважали одним з цих трьох, ще пручається і продовжує лютувати і в помсту за страту [своїх спільників] розправився з двома московитсько вельможами, що ходить серед його бранців (207; С. 139).
Листи з Москви від 16 липня знову підтверджують звістка про смерть відомого ватажка бунтівників Степана Разіна, але при цьому повідомляють, що його армія не перестала бути бунтівної і тиранства чи не більше, ніж раніше.
Підступне вбивство Степана Разіна переповнило чашу терпіння російського народу. Влітку 1681 року війна продовжилася з новою силою. Знищення Разіна давало змовникам лише тимчасову перемогу. Весь радянський народ вийшов на боротьбу з латиніста, а перемогти цілий народ неможливо. Коли під диявольськими тортурами Разін не промовив ні стогону і поводився гідно святих мучеників, навіть багато іноземців захопилися незвичайним мужністю цієї людини. Захопилися і жахнулися, вони зрозуміли, з яким народом їм доводиться воювати. Багато з них вже тоді усвідомлювали, що повернутися додому живими їм не судилося.
Амністія всім православним захисникам оголошується урочисто, починаються гоніння на іноземців. Цар наближає до себе свого рідного дядька Великого Князя Івана Михайловича. Останній нічого спільного зі змовниками з Латинської партії не мав, оскільки був їх лютим противником. Людвіг Фабрициус пише:
Тим часом дядько Царя провів генеральний огляд. А серед іноземців на керівних посадах у російських військах, було багато таких, що отримали свої високі чини, швидше, за вподобанням, ніж по заслугах. Їм довелося піти у відставку. Інші полковники були навіть розжалувані знову у прапорщики. Тут почалися великі нарікання і стогін. Кожен шукав допомоги у своїх добрих покровителів. Однак дядько Царя був знатний і могутній, робив все, як йому заманеться. Він був багатий приблизно підполковником і вселяв молодому царю все, що хотів….
Повстання знову спалахнуло восени 1681 року, після загибелі патріарха Никона (і відлучення царевича Олексія від земного життя). Хвилювання спостерігаються повсюдно від Дунаю до Білого моря. Рушійною силою була регулярна армія Московського царства — козаки-ординці.
Пройшовши вогнем і мечем по волзьких містах вгору, військо йде на Москву. Війська Разіна всюди зустрічають з відкритими обіймами, як законну владу. Опір надають тільки царські війська (основу яких складають найманці з Європи) на чолі з московськими воєводами, що належать до оточення Софії Олексіївни. Втім військо Степана Тимофійовича всюди здобуває нищівні перемоги.
Усунення з трону царевича Федора
Після смерті батька Софії, як старшій сестрі, їй вдалося увійти в довіру до брата Федора. Але царевича ревно оберігав наставник від духовенства Симеон Полоцький. Розвиваючи цю версію, дослідник стверджує, що наступним кроком майбутньої царівни Софії було відсторонення від престолу найстаршого з царевичів, Олексія Олексійовича.
Втім, щоб підібратися до брата Федора, Софії з боярами-соратниками потрібно було позбавитися іншого духовного авторитета: Симеона Полоцького. Той користувався великою повагою у духовенства і тому був недосяжний для майбутньої цариці. Втім, згодом вдається прибрати і його: благовірний Симеон раптово помирає в 1680 році.
Тут повстанців наздоганяє звістка про смерть царя Федора Олексійовича. До Москві підходять козацькі полки, що знаходить в подальшому в романівський історіографії відображення, як «Стрілецький бунт».
У всіх стрілецьких повстаннях, до речі, одним з основних місць дії є Воскресенський Новоєрусалимський монастир. Саме тут був похований святий патріарх Никон. Про те, що Никон був визнаний святим, говорять ікони з патріархом, що збереглися до наших днів. Пізніше, за часів Петра Московська церква змінить своє ставлення до Никона і святими стануть зовсім інші діячі. Але на той час прах Никона з почестями забирають з Воскресенського монастиря — патріарха канонізують.
Наслідки повстання
У стані Разіна були не самозванці, а реальні царевич Олексій і патріарх Никон. Разін дійсно хотів звільнити царя, але не Олексія Михайловича, а Федора Олексійовича. Причиною повстання були не розбій з метою наживи, а релігійно-патріотичні мотиви. Разін боровся не проти царя, а за царя; боровся проти бояр-змовників, узурпували царську владу в результаті латинського перевороту 1676 року. Разін боровся не за наживу, а за віру, зганьблену в Москві. Він виступав за відновлення в правах звільненого ним царевича Олексія, якого насильно постригли в монастир і ліщіли титулу великого князя.
Масштаби розправи над повсталими були величезні, в деяких містах було страчено понад 11 тисяч осіб. Всього було знищено більше 110 тисяч повстанців.
Разінці не добилися своєї мети: знищення дворян та кріпосницького права. Але повстання Степана Разіна показало, що московське суспільство було розколоте. Досягнення компромісу виявилося неможливим.
Проте зміни відбулися в житті донських козаків. У 1671 році вони були вперше приведені до присяги на вірність цареві. Це стало початком перетворення козацтва в опору царського престолу в Московському царстві.
Див. також
Примітки
- Буганов В.И. "Разин и разинцы. Документы, описания современников". Москва, изд-во Наука, 1995. с. 247.
- ThePrintsCollector Antique Print-Title Engraving-Arrows in Chest-Tied to TREE-RARE-Struys-Kip-1676: Posters & Prints. www.amazon.com. Процитовано 4 червня 2020.
- "Три путешествия" автора Стрейс Ян Янсен - Стр. 2. RuLit. Процитовано 4 червня 2020.
- Ян Стрейс. (PDF). ОГИЗ : Соцэкгиз; Москва; 1935 г. Архів оригіналу (PDF) за 4 червня 2020.
- Маньков А. Г. Іноземні звістки про повстання Степана Разіна. М., Наука, 1975.
- С. S. Schurzfleisch. Epitomes Historicae a Sleidano coeptae series. Wittebergae Saxonum. 1678, p. 18.
- Забелин И. Е. Список и указатель трудов, исследований и материалов, напечатанных в повременных изданиях Имп. Общ. Истории и Древностей Российских при Моск. Университете за 1815—1884 годы. М., 1889.
- Каталог фондів РДАДА, Центральні накази XVI — початок XVII ст. — с. 102. «Справи про придушення народних виступів на підвідомчих наказом територіях, в т.ч. про покарання учасників "обурення романовських селян" 1648 р., повстанців С. Т. Разіна 1673-1687 рр.
- Портрет степана разина – Исторический портрет. Разин Степан. Камышловский краеведческий музей (ru-RU) . 29 березня 2019. Процитовано 3 травня 2020.
- Там же. с. 8, 14.
- Б. Тихомиров. (М.-Л., 1933, стор. 64). Джерела з історії разінщіни. Проблеми джерелознавства, сб. 1.
- Вплив повстання Степана Разіна на Україну : (з історії спіл. боротьби рос. і укр. народів проти феод.-кріпосн. гніту). Електронна бібліотека Інституту історії України. 1947. Процитовано 12.12.2017.
{{}}
:|first=
з пропущеним|last=
() - Буганов В.И. "Разин и разинцы. Документы, описания современников". Москва, изд-во Наука, 1995. с. 326.
- В. І. Веретенников. Про іноземні, сучасні разинському повстанню, джерела для його історії. Наукові записки науково-дослідної кафедри історії європейської культури. Т. II, стор. 171-177 — 1927.
- проф. Бахрушин С. В., проф. Сказкин С. Д. «Історія дипломатії». Електоронная версія під редакцією В. П. Потьомкіна, Дипломатія в XVII ст.
- Там же,. с. 31.
- Загадки известной песни: Действительно ли Стенька Разин утопил персидскую княжну. Культурология. Процитовано 3 червня 2020.
- Топил ли Стенька Разин персидскую княжну?. История Российского государства. Яндекс-Дзен.
- Бросал ли Разин персидскую княжну за борт?. shkolazhizni.ru. Процитовано 3 червня 2020.
- СТЕПАН РАЗИН. Реальная ИСТОРИЯ. Межпотопная ЦИВИЛИЗАЦИЯ. AISPIK.
- Крушение Империи Русских Царей. 1675-1700. Алексан (Иван Чибисов) / Проза.ру. proza.ru. Процитовано 6 червня 2020.
- НИКОН МОСКОВСКИЙ - Древо. drevo-info.ru (рос.). Процитовано 6 травня 2020.
- Строим последовательную версию истории 16-18 веков - Александр Кас. litresp.ru. Процитовано 1 травня 2020.
- Русская история в жизнеописаниях ее главнейших деятелей. Костомаров Николай. Москва. Из-во "Олма-Пресс", 782 с.: ил. 2004.
- Н. І. Костомаров. "Бунт Стеньки Разіна" (Монографія, т. II).
- Плеханов Г.В. История русской общественной мысли. С. 5.823, 282.
- Чумичёва О. В. (М.: ОГИ, 2009). Соловецкое восстание 1667—1676 годов.
- Д.Л. Мордовцев. «За чиї гріхи?».
- «Селянська війна», т. II, ч. 2. с. 168, 186.
- "Крестьянская война в России под предводительством Степана Разина". Сборник документов. Москва, Академия Наук, 1954-1970: Том 2, част. 1, с.252, документ 207.
- Там же. с. 27—28.
- Там же. документ 60 в томі 2, частина 2.
- Сборник документов (1954-1970). "Крестьянская война в России под предводительством Степана Разина". Москва: Тома 1-4, Академия Наук.
- Е.Князев. История России. XVII – первая половина XIX века. 2-е изд., испр. и доп.: Москва, Юрайт, 2019 г.
- Соловйов Сергій Михайлович. Історія Росії з найдавніших часів, глава 5.
- Там же.
- Записки іноземців про повстання Степана Разіна. Т1. Л., Наука, 1968.
- Там же. с. 29.
- Буганов В.И. "Разин и разинцы. Документы, описания современников". Москва, изд-во Наука, 1995. с. 13.
- Иоганн Марций о Степане Разине
- Енциклопедичний словник Брокгауза і Ефрона. Степан Разін.
- Степанов І. В. Селянська війна в Росії в 1670-1671 рр., Т. 1-2 (ч. 1). Л., 1966-1972.
- Польские источники по истории Крестьянской войны подпредводительством С. Т. Разина. Советские архивы, № 6 1986.
- Селянська війна під проводом Степана Разіна. Збірник документів. Т. II. Ч.1. М., 1957. с. 65. 91, 252.
- Лебедєв В. І. Селянська війна під проводом Степана Разіна, т. 1-3. М., 1954-1962.
- А.Г. Маньков. «Повествование о величайшей на памяти человечества победе, или полній разгром великого бунтовщика Степана Разина и его стотысячной армии Великим царем России и его прославленным генералом Долгоруковым». М. 1975 г.
- А.Г. Маньков. «Записки иностранцев о восстании Степана Разина», Т1. Л., Наука, 1968.
- Богданов А.П. Царь Фѐдор Алексеевич. М., 1998: Издательство Университета Российской Академии Образования. с. 111.
- Н.И. Костомаров. Русская история в жизнеописаниях ее главнейших деятелей. Книга II. Москва, 1995: Издательство «Сварог». с. 131.
- Иностранные известия о восстании Степана Разина. Материалы и исследования. Под редакцией А.Г. Манькова. Ленинград, 1975: Издательство «Наука». с. 71—72.
- Записки иностранцев о восстании Степана Разина. Под редакцией А.Г. Манькова. Ленинград, 1968: Издательство «Наука». с. 110.
- Там же. с. 125.
- Там же. с. 120.
- Советская историческая энциклопедия. Том 2 Баал – Вашингтон. Главный редактор Е.М. Жуков. М.,1962: Государственное научное издательство «Советская Энциклопедия». с. 179.
- Александр Кас. Крушение империи русских царей. Часть 1, глава 9. с. 8—9.
- Полное собраніе законовъ Россійской Имперіи. Томъ II. Съ 1676 по 1688. С.-П., 1830: Типографія II Отдѣленія Собственной Его Императорскаго Величества Канцеляріи. с. 291.
- Літопис Самовидця. Видання підготував кандидат філологічних наук Я.I. Дзира. АН УРСР. Киев, 1971. с. 184—185.
- В.П. Загоровский. Изюмская черта. Воронеж,1980: Издательство Воронежского университета. с. 104.
- Н.И. Костомаров. Русская история в жизнеописаниях ее главнейших деятелей. Книга I. Издательство «СВАРОГ». Москва, 1995. с. 104.
- Н.И. Костомаров. Русская история в жизнеописаниях ее главнейших деятелей. Книга II. Москва, 1995: Издательство «Сварог». с. 104.
- Записки иностранцев о восстании Степана Разина. Под редакцией А.Г. Манькова. Ленинград, 1968: Издательство «Наука». с. 113.
- Иностранные известия о восстании Степана Разина. Материалы и исследования. Под редакцией А.Г. Манькова. Издательство «Наука». Ленинград, 1975. с. 73—74.
- Там же. с. 139.
- Записки иностранцев о восстании Степана Разина. Под редакцией А.Г. Манькова. Ленинград, 1968: Издательство «Наука». с. 70.
- Полоцкий Симеон Емельянович (Ситнианович-Петровский). www.rulex.ru. Процитовано 6 травня 2020.
- § 34. Крестьянская война под предводительством Степана Разина. Раздел «Поражение крестьянской войны» — С. 173. // История СССР / Под ред. Б. А. Рыбакова. М., 1989. —
Література
- А. А. Данилов, Л. Г. Косулина. Конец XVI—XVIII век («История России» учебник 7 кл.)
- Буганов В. И. Разин и разинцы. — М., 1995.
- Восстание Степана Разина. Письма очевидцев
- Русская история в жизнеописаниях ее главнейших деятелей. Книга II. Н. И. Костомаров. Издательство «Сварог». Москва, 1995, С. 120
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Cya stattya potrebuye istotnoyi pererobki Mozhlivo yiyi neobhidno dopovniti perepisati abo vikifikuvati Poyasnennya prichin ta obgovorennya na storinci Vikipediya Statti sho neobhidno polipshiti Tomu hto dodav shablon zvazhte na te shob povidomiti osnovnih avtoriv statti pro neobhidnist polipshennya dodavshi do yihnoyi storinki obgovorennya takij tekst subst polipshiti avtoru Povstannya Stepana Razina 9 veresnya 2023 a takozh ne zabudte opisati prichinu nominaciyi na pidstorinci Vikipediya Statti sho neobhidno polipshiti za vidpovidnij den 9 veresnya 2023 Okremi polozhennya ciyeyi statti sumnivni Bud laska oznajomtesya z vidpovidnim obgovorennyam ta za mozhlivosti vipravte nedoliki veresen 2023 Cya stattya potrebuye uvagi j turboti fahivcya v galuzi rannomodernoyi istoriyi Prichina nayavnist psevdonaukovih dzherel Bud laska povidomte pro ce znajomomu vam specialistu abo vipravte yiyi sami yaksho vi volodiyete vidpovidnimi znannyami Mozhlivo storinka obgovorennya mistit zauvazhennya shodo potribnih zmin veresen 2023 Kozacka vijna pid provodom Stepana Razina 1670 1671 rokiv znachna chastina Zbrojnij sprotiv moskovskim uryadovim vijskam yakij protyagom dekilkoh rokiv chinili donski astrahanski ta yayicki kozacki zagoni na teritoriyi Moskovskogo carstva Prodovzhennyam vijni stav Strileckij bunt 1682 roku Uvijshla v radyansku istoriografiyu yak Selyanska vijna 1670 1671 rr pid provodom Stepana Razina Zakinchilasya polonom ta stratoyu kerivnika kozacko ordinskogo vijska Stepana Razina ta timchasovoyu peremogoyu uryadovih vijsk nad kozakami Kozacka vijna pid provodom Stepana Razina 1676 1681 rr Shturm Astrahani vijskami Stepana Razina Shturm Astrahani vijskami Stepana Razina Data 1676 1681 za gosudarevoyu gramotoyu 1670 1671 Misce Moskovske carstvo Don Nadvolzhya rajon Kazani Rezultat strata otamana Razina prodovzhennya Gromadyanskoyi vijni Storoni selyani Moskovske carstvo Komanduvachi Stepan Razin Yurij Dolgorukov Yurij Baryatinskij Grigorij RomodanovskijDzherela ta hronologichni perekosi shodo dat povstannyaNajbilsh dostovirnim pershodzherelom razinskogo periodu vvazhayutsya zapiski gollandskogo mandrivnika i moreplavcya Stryujsa Tri podorozhi do Moskoviyi Inshi isnuyuchi zapisi na dumku bagatoh doslidnikiv ye kompilyaciyami cih zapisok v vilnomu perekazi Tradicijno period perebuvannya Strejsa u Moskoviyi datuyut 1647 1673 rr a pershim vidannya jogo zapisok 1676 rik Odnak na originali zapisok stoyit data 1677 J Jansen Struys Voyagien door Moscovien Tartaryen Oost Indien en andere deelen der Werelt Met Privilegien t Amsterdam Anno 1677 Tvir ye podennimi notatkami sho buli skladeni Strejsom pid chas jogo podorozhej 1647 1673 rr odnak do nih dokladeno dvanadcyat vkladnih gravyur i karta Kaspijskogo morya datovani same 1677 rokom Tobto Yan Strejs plavav po Moskoviyi i vidpovidno vpershe vidav knigu azh niyak ne ranishe 1677 roku U zapisah pro svoyu ostannyu podorozh Yan Strejs dokladno opisuye pributtya do Moskoviyi ta ruh po Volzi na korabli Orel u skladi vijska dlya pridushennya povstannya Razina Vidrazu kidayetsya v ochi sho v zapiskah chomus vidsutni tochni dati nemaye roku tilki misyac i chislo Perekladachi sami dodumali za avtora roki i vidbili yih v duzhkah v kinci zagolovkiv do kilkoh glav movlyav podiyi vidbuvalisya u 1669 roci Prote nedorechnist redaktorskoyi pravki staye ochevidnoyu pri pershomu zh vivchenni dokumenta Tak opisuyuchi misto Astrahan Yan Strejs pishe Todi misto ne bulo takim garnim i velikim yak v danij chas na cilu tretinu vin buv rozshirenij pokijnim carem Pislya jogo smerti vin she zbilshivsya tak sho v danij chas yak za velichinoyu tak i za krasoyu vin nalezhit do viznachnih mistah v Moskoviyi Yan Strejs opisuye svoyu podorozh pislya smerti carya Oleksiya sho vidrazu vidsuvaye datuvannya podorozhi Strejs rokiv na desyat vpered Komentator tekstu zmushenij vipravdovuvatisya Tobto Oleksiyem Mihajlovichem yakogo v inshomu misci Stryujs nazivaye nedavno pomerlim tomu sho tvir jogo bulo napisano nezabarom pislya smerti carya 1676 g i vidano vpershe u 1677 roci pid nazvoyu Vogagien door Moscovien Tartarien Oost Indien Amsterdam Zapiski Strejsa napisani u viglyadi shodennika yak bulo zagalnoprijnyato v toj chas vid pershoyi osobi i v teperishnomu chasi Nezrozumilo navisho avtoru pisati pro yakogos nedavno pomerlogo carya Oleksiya cherez desyat rokiv pislya podorozhi yaksho bi vse vidbuvalosya u 1669 roci Yaksho jti ciyeyu logikoyu to pri nastupnomu perevidanni vin mav bi pisati davno pislya smerti carya Razinske povstannya vspoloshilo vsyu Yevropu Otzhe informaciya pro podiyi bula aktualna vidrazu zh pislya podorozhi Strejsa Toj fakt sho Zapiski Strejsa buli vidani u 1677 roci mozhe svidchiti tilki pro te sho vin opisuvav podiyi 1676 1677 rr i vidrazu zh pislya pributtya v Amsterdam vzhe pislya povernennya u skladi posolstva Klenka yih opublikuvav Same tomu avtor govorit u teksti pro nedavno pomerlogo carya Oleksiya Pid chas svoyeyi poperednoyi podorozhi Strejs zastav carya she zhivim a v tretyu podorozh 1676 1677 rokiv de opisuyetsya Razin car Oleksij rozglyadayetsya yak nedavno pomerlij tomu sho vin dijsno vzhe pomer I pomer neshodavno Stepan Razin strileckij voyevoda Gravyura bl 1671 r Davajte podivimos na chas pershogo vidannya knigi Joganna Yustusa Marciya Doslidnik pitannya A G Mankov pishe Pershe vidannya bulo zdijsneno v Vittenberzi v 1674 1675 rr u 1679 r kniga perevidayetsya v Lejpcigu u 1683 r znovu v Vittenberzi i nareshti znovu v Lejpcizi u 1698 r Mabut pershi dva vidannya ce fantomni vidobrazhennya dvoh realnih vidan v tih zhe drukarnyah tam prosto pidpravili dati Jdetsya pro knigu dopovid ochevidcya po garyachih slidah yaka bula vpershe vidana v 1683 roci Same dopoviddyu v originali vin i nazivavsya Potim istoriki zmetikuvali sho dlya dopovidi trohi zapizno i virishili pridumati legendu Movlyav naspravdi ce ne dopovid a naukova disertaciya za materialami yakogos Marciya Movlyav desyat rokiv material zbirali a potim virishili nareshti napisati disertaciyu u vikonanni I Yu Shurcflesha tobto dosit sumnivna istoriya Analogichna istoriya z chasom napisannya i tretogo vazhlivogo dzherela po povstannyu Razina zapisok shveda Lyudviga Fabriciusa Naspravdi zapiski mogli buti napisani ne ranishe 1679 roku Zgidno shvedskim relyaciyam Fabricius buv v Rosiyi u yakosti shvedskogo poslannika z 1679 po 1700 r Z cogo viplivaye sho Fabriciusa do 1679 roku v Rosiyi vzagali ne bulo Znachit astrahanski podiyi Kozackoyi vijni uchasnikom yakih vin stav vidbuvalisya azh niyak ne ranishe 1679 roku Osoblivo pokazovoyu ye istoriya osobistogo likarya moskovskogo carya Oleksiya Mihajlovicha anglijcya Samuyila Kollinza Samuel Collins 1619 1669 Vidpracyuvavshi u carya v 1659 1666 rr vin otrimuye 28 chervnya 1666 r za vlasnim prohannyam zvilnennya vid carskoyi sluzhbi a u 1685 roci vidaye knigu prisvyachenu svoyemu perebuvannyu pri dvori Oleksiya Mihajlovicha Pri comu v zagolovku rukopisu znachitsya data ostannogo lista svoyemu drugovi yak A D 1671 8 min Detalno opisavshi zhittya rosijskogo dvoru do 1671 roku vin ani slovom ne obmovivsya pro kozacki abo selyanskoyi vijni Rozumiyuchi vsyu nezruchnist situaciyi lzheistoriki pribirayut Kollinza vid rosijskogo dvoru yakraz do povstannya Razina a do kulminacijnogo za yih versiyeyu momentu 1669 1671 rr vzagali horonyat Pri comu chislenni dokumenti datovani Kollinzom pislya 1666 roku pripisuyut jogo tezkam takozh likaryam Samuyilu Kollinzu drugomu 1618 1710 lejb mediku korolya Karla II Styuarta avtoru praci A System of Anatomy P V Kireyevskij i Samuyilu Kollinzu tretomu 1617 1685 Samuyil Kollinz buv zvichajno zh odin Vin sluzhiv likarem u carya Oleksiya i vtrativ svoyu posadu ne za vlasnim bazhannyam a pislya prihodu u 1674 roci v Aptekarskij prikaz Artamona Matvyeyeva yakomu viddani caryu likari buli yak raz ne potribni I zvisno zh najgolovnij paradoks polyagaye u tomu sho S Kollinz ani slova ne skazav pro povstannya Razina Bilsh togo smerti carevichiv Oleksiya i Simeona takozh chomus zalishilisya yim nepomichenimi Prote buduchi likarem carskogo dvoru vin buv prosto zobov yazanij zasvidchiti ci podiyi Tak samo yak i zgadati pro strashnu vijnu ochevidcem yakoyi vin nachebto stav Odnak Kollinz chomus movchit Napevno tomu sho vsi ci podiyi povstannya Razina ta smert oboh carevichiv vidbuvalisya vzhe pislya jogo viddalennya vid rosijskogo dvoru inshih poyasnen comu paradoksu istoriki ne znahodyat Dlya povnoti kartini slid pochitati listi Silvestra Matvyeyeva Simeonu Polockomu yakij buduchi v Kiyevi u 1671 1672 rr zhodnim slovom ne zgadav pro kozacke povstannya Stepana Razina Ale zh kozackoyu vijnoyu bula ohoplena v tomu chisli i Slobidska Ukrayina hvilyuvannya tam sposterigalisya navit she kilka rokiv pislya strati Razina Vazhko takozh zrozumiti logiku listiv Yakova Rejtenfelsa yakij za oficijnoyu versiyeyu buv u Moskvi v 1671 1674 rr ale pri comu detalno opisuye smert i pohoroni carya Oleksiya Mihajlovicha U listi 5 vin pishe pro nini carya Fedora Oleksijovicha I lishe potim u listi 6 vin dokladno opisuye stratu Razina Sho cilkom vidpovidaye suchasnim poglyadam istorikiv zgidno yakim razinska vijna vidbuvalasya u 1676 82 rokah Varto zgadati takozh i Zapiski Ajrmanna pro Pribaltiku i Moskoviyi 1666 1670 Ci zapiski buli vpershe viyavleni i vidani lishe v 1937 roci tomu voni ne buli falsifikovani Tak os avtor perebuvayuchi u Moskvi v 1669 1670 rr navit ne zgadav pro selyansku vijnu i zavorushennya v stolici Komentator Ch R Levinson vipravdovuyetsya movlyav Rosiya sho stoyala na porozi selyanskoyi vijni pid provodom Stepana Razina zalishalisya poza interesami Ajrmanna zapiski yakogo ukladayut perevazhno opis pobutovogo poryadku Odnak pri comu Ajrmann dosit dokladno opisuye istoriyu samozvancya Timoshki Ankudinova seredini 17 go stolittya Znachit diplomata cikavilo ne lishe pobutove zhittya rosiyan Navryad chi b vin propustiv najyaskravishi podiyi povstannya Razina suchasnikom yakih vin nibito stav Odnak Ajrmann movchit povnistyu vipuskayuchi zi svoyeyi uvagi ci podiyi Dlya povnoti kartini navedemo urivok vid rosijskogo istorika S M Solovjova U 1677 diznalisya v Moskvi sho po Donu i richci Vedmedici v kozachih yurtah zavelisya zhiti starci i popi i vsyaki parafiyalni lyudi v pustelyah drukovani knigi cerkovnu sluzhbu i yevangelske pismo hulyat obrazam bozhim ne vklonyayutsya bagato lyudej z donskih mistechok do sebe pidmovlyayut i hrestyat vdruge Pochali v cij pusteli lyudi zhiti pislya razinskogo zlodijstva Os tak prosto vzyali i zavelisya u 1677 roci v kozackih zemlyah staroviri yak mishi pid pidlogoyu komentuye romanivskogo istorika doslidnik Oleksandr Kas A zrozumiti vid chogo ce stalosya i chomu same z 1677 roku Sergij Mihajlovich polinuvavsya Hocha navit vin ne zaperechuye zv yazki mizh zavorushennyami staroviriv 1677 roku i Razinskimi podiyami U rozryadi 1677 1679 rokiv tilki j govoritsya pro nebuvali dosi zavorushennyah staroviriv u soyuzi z razincyami Tak v arhivah RDADA materiali pro razinski zavorushennya zberigayutsya v katalozi 1673 1687 rr Ochevidno sho u 1667 1671 rr niyakogo povstannya Razina ne bulo dzherela vidkidayut ci podiyi na desyat rokiv vpered Peredumovi povstannyaU 1662 r Stepan Timofijovich Razin staye otamanom ta ocholyuye vijskovij pohid kozakiv na Perekop proti krimchakiv Kampaniya zakinchilasya dlya nih duzhe vdalo kozaki povernulisya na Don iz bagatoyu zdobichchyu ta polonenimi Za svoyu smilivist i vidvagu Stepan Razin staye shiroko vidomim na Donu Suchasnik otamana J Yu Marcij z Tyuringiyi pishe Yak ya diznavsya rodom vin buv kozak i ranishe ne buv vidomij v Moskvi yak zlovmisnik abo zlochinec ale navpaki vidomij yak lyudina viddana i sudyachi zi sprav nichim ne provinivsya Takim chinom do pevnih podij Razin ne tilki zalishavsya virnim prisyazi a j vzagali nichim ganebnim sebe ne zaplyamuvav Dvi oficijnih versiyi povstannya Suchasni doslidniki shilyayutsya do dumki sho istoriya Gromadyanskoyi vijni vidomoyi nam yak povstannya Razina bula suttyevo spotvorena Romanovimi Pilne vivchennya dokumentiv togo chasu lishe posilyuye cyu pidozru Klyuchovij moment spravzhnih dokumentiv z boku povstanciv praktichno ne zbereglosya Vvazhayetsya nibi yih vcililo vsogo 7 abo 6 iz zasterezhennyam sho tilki odin z dokumentiv originalnij Vtim avtentichnist navit cogo yedinogo velmi sumnivna Takim chinom absolyutno vsi vidomosti pro tak zvane povstannya Razina potrapili do nas ne tilki cherez filtr radyanskoyi cenzuri ale j carskoyi kancelyariyi Radyanska versiya Selyanska vijna Nachebto strata brata Frola abo starshogo brata Ivana u spoluchenni z use silnishimi sprobami pozbaviti kozactvo zavojovanih volnostej nachebto mala znachnij vpliv na volelyubnogo Stepana Timofijovicha Yadrom narodnogo ruhu Razina stalo donske i volzke kozactvo sered yakogo bulo bagato nezadovolenih boyarskim uryadom i moskovskimi poryadkami Radyanska nauka traktuvala povstannya razinciv viklyuchno yak proyav klassovoyi borotbi selyan sho faktichno buli peretvoreni na rabiv proti diktaturi pomishikiv boyar i monastiriv Doslidniki navit znahodili u pidtverdzhennya takoyi poziciyi zapiski inozemciv sho dayut bagato dlya rozuminnya klasovoyi prirodi ruhu Razina i jogo mizhnarodnogo znachennya B N Tihomirov Pislya povalennya povstannya pid kerivnictvom Ivana Bolotnikova bulo vidano zbirku zakoniv sho mav nazvu Ulozhennya 1649 r tridcyat chotiri statti z yakogo pridilyalisya viklyuchno sudu nad selyanami Feodal mav pravo karati svoyih kripakiv stavlyachi yih za borgi na pravizh sud pririkav borzhnikiv selyan i misku bidnotu do pobittya na ploshi batogami Ostanni bucimto ryatuvalisya vid gnoblennya vtikayuchi u prostori stepi na Donu de z drugoyi polovini 17 st utvorilosya donske kozactvo Zgodom peretvorilosya na znachnu silu z yakoyu dovelosya rahuvatisya carskomu uryadu Ne rozglyadayuchi variant dinastichnogo konfliktu radyanski ideologi poyasnyuyut podiyi tih chasiv viklyuchno posilennyam feodalnogo gnitu sho privodilo do chiselnih buntiv ta povstan sered yakih najbilshimi buli povstannya bidnoti v Moskvi zokrema Solyanij bunt 1648 r i Midnij bunt 1662 r N I Kostomarov pishe Stanovishe selyan pogirshilosya vilni perehodi buli ostatochno znisheni i selyanin narivni z holopom buv viddanij na povne svavillya vlasnika Zhiteli posadskih i chornih volostej buli ne v krashomu stanovishi Prote pravda polyagaye v tomu sho kozakiv malo hvilyuvali problemi selyan Dlya stanichnikiv riznicya mizh selyaninom pospolitiyem i kozakom lyudinoyu vijskovoyu bula suttyevoyu Kozaki nikoli b ne stali bratisya za shabli ta jti proti carya cherez nadumani Kostomarovim a mozhlivo i radyanskimi istoriografami selyanski problemi Romanivska versiya Zlodij z vatagoyu rozbijnikiv Za suchasnim traktuvannyam vidome Povstannya Razina naspravdi bulo masshtabnoyu vijnoyu mizh dvoma derzhavami sho utvorilisya pislya Velikoyi Smuti na pochatku XVII stolittya Mabut ce ne zovsim tak U 1613 roci Mihajlo Romanov stav carem Moskoviyi Spochatku Moskovskij ulus Zolotoyi Ordi pid kerivnictvom Romanovih zavoyuvav teritoriyu yaku zaselyali ilmenci ta krivichi sebto spokonvichni biloruski zemli ta pivnichnu chastinu Volgi nasampered Velikij Novgorod Inshi ordinski derzhavni utvorennya utvorili inshu derzhavu zi stolicyami v Astrahani ta Tobolsku Tam buli jmovirno i svoyi cari yaki za svoyim pohodzhennyam nalezhali do staroyi Ordinskoyi dinastiyi Same tak bachili vijnu Razina z uryadovimi vijskami yiyi suchasni svidki navit v Yevropi Tak V Buganov pishe Povstannya v Moskoviyi ocholene Razinim viklikalo velikij rezonans v Yevropi osoblivo Zahidnoyi Inozemci informatori neridko divilisya na podiyi v Moskoviyi velmi svoyeridno yak na borotbu za vladu za prestol Nazivali povstannya tatarskim zakolotom U zapiskah Joganna Yustusa Marciya povidomlyayetsya sho strahom bula ohoplena ne odna Moskoviya vsya Yevropa deyakij chas zhila v ochikuvanni togo yakij oborot vizmut ci podiyi Takim chinom vijna mizh Moskovskim ta Astrahanskim carstvami 1676 1681 rr bula nastilki guchna sho za neyu z hvilyuvannyam i strahom stezhili u vsij Yevropi Tak avtor pershoyi specialnoyi roboti prisvyachenij pershodzherelam pro povstannya S Razina V I Veretennikov spravedlivo zaznachaye sho duzhe malo podij i podij znachnih v istoriyi Rosiyi XVI i XVII st privernuli do sebe taku uvagu Yevropi yak ce malo misce u vidnoshenni povstannya Razina Vtim ne vsi krayini Yevropi tryaslisya vid zhahu pri zgadci Razina Tak shvedska korona vidkrito pidtrimuvala bunt kozackogo vijska i navit agituvala za nih vsyu Yevropu sho ochikuvano viklikalo protest u Moskvi Shvedskomu poslu navit virazili protest u Kremli za te sho v Rizi pid chas povstannya Razina drukuvalisya avizo povidomlennya v yakih prinizhuvalas carska gidnist i taki povni brehni Kuranti poshiryuvalisya piddanimi shvedskogo korolya u vsij Yevropi Shob zaprovaditi vlasnu interpretaciyu podij Romanovi navit stvorili tu samu gosudarevu zrazkovu Gramotu tobto zrazok sho mistit oficijnu versiyu povstannya Pohid za zipunami Zgidno gosudarevij Gramoti vvazhayetsya sho Razin pochav z togo sho navesni 1667 roku organizuvav pid svoyim komanduvannyam zagin vatagu z 600 cholovik yakij pijshov vid Caricina vgoru po Donu zahopiv Yayicke mistechko zrobivshi jogo svoyim opornim punktom Utim oficijna versiya pro te sho potim kozaki pid provodom Razina pishli u grabizhnickij pohid na Volgu i Kaspij za zipunami ne zvernuvshi uvagi na griznu zaboronu uryadu Oleksiya Mihajlovicha vidstati vid zlodijstva sogodni vzhe ne vitrimuye kritiki Zipu n starovinnij rosijskij verhnij selyanskij odyag Yavlyaye soboyu kaptan bez komira zshitij z grubogo domorobnogo sukna yaskravih koloriv zi shvami ozdoblenimi kontrastnimi shnurami Uyaviti sobi kozactvo yake hodit na persiv po selyanski kaftani naspravdi duzhe vazhko Za dumkoyu Oleksandra Kasa za zipunami ye transformaciyeyu kozackogo klichu Za panami Prote nam rozpovidayut bajku movlyav kriknuv otaman Bratiki moyi hodimo zi mnoyu na sinye more zipuni dobuvati i vsi kutayuchis u rvani sorochki virishili sho krashoyi spravi dlya nih i ne znajti ta za perskimi sorochkami virushili Nevzhe kozaki buli nastilki bidnimi sho odyagnuti sebe ne mogli Nisenitnicya yakas kazhe vin Perskij pohid Prote u 1668 1669 rr razinci dijsno piddali spustoshlivomu nabigu Kaspijske uzberezhzhya vid Derbenta do Baku rozbivshi flot iranskogo shaha Pohid na persiv viyavivsya dlya kozakiv nadzvichajno uspishnim z bagatoyu zdobichchyu i polonenimi naprikinci serpnya 1669 roku voni povertayutsya na Don Pro skarb Stepana Razina pochali hoditi legendi She odin moment jogo pohodu vidobrazhenij v rosijskij folklori sered branciv bula dochka perskogo Mened hana sho staye nalozhniceyu Stepana Legenda pro te sho otaman piznishe yiyi vbivaye vizivaye u doslidnikiv skepsis Dzherela sprostovuyut cyu shiroko rozpovsyudzhenu versiyu sho potrapila v naukovu i hudozhnyu literaturu Han Mamed yakomu na vidminu vid sina vdalosya uniknuti razinskogo polonu piznishe zvertavsya do moskovskogo uryadu tilki z privodu povernennya jomu sina Shabin Debeya Pro dochku zh ni v odnomu dokumenti v zhodnij vidpovidi persam nemaye zgadki Vasil Surikov Kaspijskij pohid U serpni 1669 roku na zvorotnomu shlyahu z bagatoyu zdobichchyu strugi Razina zupinilisya pered ustyam Volgi Shlyah z Kaspijskogo morya buv perekritij carskimi chovnami ta velikim vijskom pomichnika Astrahanskogo voyevodi knyazya Lvova Garnizon Astrahani buv privedenij u bojovu gotovnist Razin z vijskom u tisyachu shabel virishiv jti yak i prijshov volzkimi vuzkimi protokami prorivayuchis z boyami cherez strilecki zasloni Ale tut nachebto prijshla ryativna gramota vid samogo carya Oleksiya Mihajlovicha Car ne hotiv bitisya z nepokirnim otamanom hocha sila j bula na boci vladi Slava pro shaslivogo kozaka vzhe prokotilasya po vsomu pivdnyu Rozprava nad Razinim vidshtovhnula b vid Moskvi i bez togo ne duzhe yij viddane kozactvo Doncyam zachitali gosudarevu gramotu yakoyu car spovishav sho yim robitsya proshennya yaksho voni zdadut zbroyu vidpustyat polonenih vidadut sluzhivih lyudej sho perejshli do nih pid chas pohodu i budut nadali jomu virno sluzhiti Razin pogodivsya viddati tilki garmati i vidpustiti sluzhivih astrahanciv sho sami pobazhayut zalishitisya v misti Inshi umovi primirennya bucimto viklav boyarin i voyevoda astrahanskij knyaz Prozorovskij vsih kozakiv perepisati poimenno zdati vsi garmati zahopleni v rosijskih zemlyah a takozh i strugi povernuti tovar perskih kupciv pograbovanih poblizu Astrahani persh za vse konej Argamak podarunok shaha perskogo caryu moskovskomu zvilniti deyakih znatnih branciv Pochavsya torg Razin buv vivertkij nedarma jogo she molodogo kozaka posilav vijskovij otaman i do kalmickih i do tatarskih murz i v samu Moskvu zi staniceyu tobto deputaciyeyu I teper vin skazav Prozorovskomu tak Zrodu takogo ne buvalo na Donu shob vilnih kozakiv perepisuvati Ce dilo Bozhe tilki u Boga vse lyudci policheni A shodo tovariv zdobutih shableyu to ih rozduvannya duvan rozdil vidobutku vzhe vidbulosya i nazad yih vzyati u kozakiv nemozhna Takozh i poloneni za nih nashimi golovami splacheno inshi nashi brati sami v polon uzyati Prote slova slovami a j zaplacheno i podarovano bulo knyazyam voyevodam chimalo bez Prozorovskij buv osoblivo zhadibnij zazihnuvshi navit na otamanovu sobolyu shubu v yakij Razin prihodiv na peregovori navit u serpnevu speku Otaman skinuv shubu z plecha na ruki voyevodi zi slovami Na tobi shubu shob ne bulo shumu Nareshti Razin i Prozorovskij domovilisya kozaki zalishat sobi lishe kilka strugiv i male chislo garmat dlya oboroni pid chas shlyahu stepom na Don ale zobov yazuyutsya nadislati yih potim v Caricin Z inshimi vimogami nachebto Razin pogodivsya golovne shlyah vgoru po Volzi buv vidkritij a tam Razinu ne vpershe bulo porushuvati klyatvi i dogovori navit kripleni hresnim ciluvannyam Pislya cogo razincyam buv ulashtovanij v Astrahani urochistij prijom Sam otaman vilno gulyav po mistu odyagnenij u rozkishnu persku suknyu napevno zdobuv sobi razom iv zipunami Jogo kozaki takozh hizuvalisya v bagatih ubrannyah Z yavlyayuchis na vulicyah mista S T Razin neridko rozdavav bidnoti zoloti i sribni moneti Buv shedrij i z pravitelyami mista Nezabarom razinci zalishili Astrahan i povernulisya na Don zalishivshis u Kagalnickomu mistechku Z suchasnih pozicij taka versiya pochatku povstannya viglyadaye duzhe karikaturno Zrozumilo sho Razin zavzhdi vilno gulyav mistom Astrahan bo buv yak minimum voyevodoyu voyevodoyu Astrahanskogo carstva yake ocholyuvav odin z brativ Cherkaskih Cyu dumku vislovlyuye zokrema doslidnik Oleg Pavlyuchenko Do rechi za svidchennyam suchasnika Razina sekretarya shvedskogo posolstva v Persiyi E Kempfera Stepan Timofijovich buv visokoosvichenim carskim velmozheyu i znav visim mov Kemfer nazivaye Razina boyarinom sho yakos disonuye z tradicijnim dlya romanivskoyi ta potim radyanskoyi istoriografiyi obrazom kozaka rozbijnika Prote shodo prichin povstannya voni ye znachno bilshe gruntovni ta gliboki Faktor carevicha OleksiyaCarevich Oleksij Oleksijovich Vidkiduyuchi romanivski ta radyanski klishe shodo povstannya selyansko kozackoyi bidnoti za spravedlivogo carya proti dalekih moskovskih boyar suchasni doslidniki vvazhayut podiyi 1676 1682 rr nadali datuvannya navoditsya zgidno oficijnij versiyi z gosudarevoyi Gramoti prote do vsih dat varto dodavati 7 10 rokiv Gromadyanskoyu vijnoyu za moskovskij prestol sho zagalom trivala ne menshe 6 rokiv Z moskovskoyi storoni voyevodoyu buv knyaz Dolgorukij stavka yakogo do pevnogo chasu mistilasya v Arzamasi Voyevodoyu astrahanskogo vijska yadrom yakogo stalo donske i volzke kozactvo buv Stepan Timofijovich Razin Latinskij zakolot Podiyi berut pochatok nezabarom pislya smerti moskovskogo carya Oleksiya Mihajlovicha u sichni 1676 r V rezultati bitvi mizh dvoma boyarskimi partiyami Narishkinih ta Miloslavskih peremogaye ostannya yaka robit stavku na carevnu Sofiyu Oleksiyivnu Vona staye regentshoyu svogo 14 litnogo brata carevicha Fedora Ce tradicijna versiya istorikiv yaki voliyut mizh tim movchati sho dlya cogo zakolotnikam prijshlosya vidluchiti vid prestolu ta zemnogo zhittya starshogo brata Sofiyi carevicha Oleksiya Oleksijovicha vislavshi togo u Soloveckij monastir Za oficijnoyu versiyeyu toj pomer she za chasiv zhittya svogo batka prote u yakijs chudovij sposib voskres pid chas same povstannya Stepana Razina Simeon Polockij 1890 Same carevicha Oleksiya yakij buv ulyublencem batka i vidriznyavsya vidatnimi zdibnostyami ta lyubov yu do pravoslav ya Oleksij Mihajlovich bachiv svoyim spadkoyemcem U vipadku yakbi vin zijshov na prestol Yevropu chekalo b prodovzhennya politiki carya Oleksiya shodo zhorstkoyi centralizaciyi vladi monarha Vin vzhe buv povnolitnim tozh diyati potribno bulo rishuche i shvidko Novim voyevodoyu priznacheno prozahidnogo Yuriya Dolgorukogo do cogo golovnimi voyevodami buli Grigorij Dolgorukij Grigorij Cherkaskij i Bogdan Hitrovo Latinska partiya na choli z Narishkinimi visilaye Oleksiya Oleksijovicha do Soloveckogo monastirya sho vizivaye rizkij protest staroyi ordinskoyi znati Rol patriarha Nikona Zvistka pro te sho carevich Oleksij buv nasilno vidstoronenij vid prestolu ta postrizhenij u chenci nevdovzi dohodit do Astrahani Skorishe za vse zavdyaki duhivniku Oleksiya ta Fedora Oleksijovichiv Simeonu Polockomu Novina roznositsya vid Astrahani do Tobolska yak gurkit gromu usi votchini duzhe sturbovani tim sho diyetsya u Moskvi Vid novoyi vladi vidvertayetsya chastina boyar razom zi strilecko kozackim vijskom Odnimi z pershih nepokoru viyaviv voyevoda Stepan Timofijovich Razin yakij pochinaye vizvolnu borotbu proti zasillya inozemciv ta latinskoyi kramoli Diznavshis pro postrig Oleksiya Oleksijovicha otaman vidpravlyaye listi patriarhu Nikonu v Ferapontov monastir pro sho svidchat takozh i romanivski istoriki Chutka pro nogo dohodit do pivdennoyi okolici derzhavi de v cej chas pidnimayetsya razinskij ruh sam Razin shle do Ferapontova monastirya svoyih agentiv zaproshuyuchi Nikona pributi do svogo taboru S D Miloradovich Chornij sobor 1885 r Ostannim chasom nizka istorikiv sprostovuye rozhozhu versiyu nibi to she car Oleksij Mihajlovich naprikinci svogo pravlinnya raptom cherez naklep vidpraviv v opalu svogo golovnogo soratnika duhovnogo nastavnika i druga Nikona zatochivshi jogo u monastir Vidomo yak monarh stavivsya do svogo duhovnogo nastavnika Pid chas polsko litovskih pohodiv 1654 1656 Oleksiya Mihajlovicha Nikon zalishavsya zastupnikom carya v Moskvi Do nogo na tverdzhennya nadhodili najvazhlivishi derzhavni spravi prichomu u formuli virokiv im ya Nikona stavilosya na misci carskogo svyatijshij patriarh vkazav i boyari prigovorili Vid gosudareva i svogo imeni vin ogoloshuye rozporyadzhennya nakazam i rozsilaye gramoti do voyevod u spravah civilnogo i navit vijskovogo upravlinnya Tobto patriarh Nikon zavzhdi buv viddanij caryu i zamishav jogo v usih spravah v lihu godinu zahidnih pohodiv do Yevropi Za dumkoyu Oleksandra Kasa duzhe malojmovirno shob car Oleksij vtrativ doviru do svogo duhivnika v kinci zhittya koli navpaki vsi cari i ne tilki cari stayut maksimalno pobozhnimi Shvidshe za vse najvazhchi dlya patriarha chasi nastayut zgodom vzhe pislya smerti monarha u 1676 roci Same todi usunuvshi Nikona z patriarhiv jogo zvinuvachuyut u vsih smertnih grihah Ce do rechi j ne zaperechuye bilshist istorikiv Pislya smerti Oleksiya Mihajlovicha nastaye v zhitti Nikona najvazhchij chas Vorozhe stavivsya do nogo Patriarh Ioakim yakij pidnimaye proti nogo cilu spravu za riznomanitnimi zvinuvachennyami sho z yavilasya rezultatom pomilkovih naklepiv Nikon bez sudu i slidstva perevoditsya u suvorishe uv yaznennya do Kirilo Bilozerskogo monastirya de vin prozhiv z chervnya 1676 do serpnya 1681 r Patriarh Nikon pam yatnik u Velikomu Novgororodi Jmovirno same u chervni 1676 roku i vidbulosya realne vidluchennya patriarha Nikona Vse logichno 30 sichnya 1676 roku pomiraye car Oleksij Mihajlovich i cherez pivroku v opalu vidpravlyayetsya jogo golovnij favorit pripuskaye O Kas A patriarhom staye mitropolit Novgorodskij vitonchenij intrigan Ioakim sho koristuyetsya milistyu starshoyi donki carya Sofiyi ta rodini Miloslavskih Novij kontekst Soloveckogo sidinnya Uspishni Krimskij ta Kaspijskij pohodi znachno pidvishili avtoritet Razina u Vijsku Donskomu vin staye tam najvplivovishoyu lyudinoyu I hocha formalno starshim u donciv buv hreshenij batko Razina Kornila Yakovlyev same Stepan Timofijovich zvertayetsya vid imeni predstavnikiv ordinskoyi znati iz zapitom do Nikona yak duhovnogo avtoriteta ta arbitra Nevdovzi otaman otrimuye vid nogo nedvoznachnu vidpovid Patriarh ogoloshuye diyuchu vladu u Moskvi nezakonnoyu i blagoslovlyaye otamana na pohid proti neyi pid gaslom Za stare blagochestya tobto za spravzhnyu staru pravoslavnu viru i davnyu carsku dinastiyu Golovnij napryamok vijsk Razina na pochatku povstannya Soloveckij monastir Radyanska istoriografiya nikoli ne mogla poyasniti z chogo b ce kozaki rushili same tudi Vtim zrozumilo sho Razin jshov do Solovkiv ne na proshu Vijsko otamana pragnulo zvilniti zatochenogo u monastiri Oleksiya Oleksijovicha zakonnogo spadkoyemcya moskovskogo tronu Voni rozumiyut sho jogo postrig buv nasilnickim a pislya blagoslovennya legendarnogo patriarha na vijnu vona vzagali staye svyashennoyu Soloveckij monastir U svoyu chergu romanivski istoriki v zhittyeopisi Razina nedaremno dvichi zgaduyut Soloveckij monastir Pohid otamana do pravoslavnoyi svyatini z shlyahetnoyu misiyeyu zvilnennya carevicha ne mozhna bulo prihovati ci podiyi zalishilisya ne tilki u pam yati suchasnikiv ale j napevno u pismovih svidchennyah viluchenih vladoyu vzhe piznishe Fantomom cih podij bezumovno ye i tak zvane abo sidinnya za poshirenoyu versiyeyu zbrojnij opir chenciv Spaso Preobrazhenskogo Soloveckogo monastirya z 1668 po 1676 rr cerkovnim reformam Hronologichnij perekos ti sami 10 rokiv Za slovami M Kostomarova monastir vidigravav vazhlivu rol v istoriyi rozkolu v nomu staroobryadci blizko 10 rokiv zahishalisya vid carskih vijsk Za svoyeyu viddalenistyu vid centru krayini cej monastir postijno buv miscem uv yaznennya opalnih Ale tim ne mensh zavdyaki shedrosti cariv i privatnih osib Soloveckij monastir zavzhdi vidriznyavsya bagatstvom i gostinnistyu do chislennih prochan sho stikalisya do nogo shorichno z usih kinciv Rosiyi Prote koli chenci ne pogodilisya u 1657 roci sluzhiti po nadislanim yim novim sluzhbovim knigam zapechatavshi yih u monastirskij kazennij palati u Moskvi terpili ce 10 rokiv pislya chogo virishili pridushiti vilnodumstvo Na Velikomu Moskovskomu sobori bulo ogolosheno anafemu staroobryadnictvu tobto starodavnim bogosluzhbovim chinam i vsim tim hto jogo dotrimuyetsya Nezabarom 23 lipnya 1667 r vlada priznachila nastoyatelem monastirya prihilnika reform otcya Josipa yakij mav provesti reformu v Soloveckomu monastiri Prote monahi na zagalnomu sobori vidmovilisya prijnyati jogo v yakosti nastoyatelya i prognali z monastirya obravshi zamist Josipa nastoyatelem arhimandrita Nikanora Vidkrita vidmova vid prijnyattya reform bula sprijnyata moskovskoyu vladoyu yak bunt na pridushennya yakogo bulo kinuto vijsko Uryad prijnyav u 1667 r suvori zahodi rozporyadivshis konfiskuvati vsi votchini i majno monastirya Prote chenci ne pidkorilisya Pribuli na Solovki nastupnogo roku carski polki i pristupili do oblogi monastirya Bojovi diyi riznoyi intensivnosti trivali majzhe 10 rokiv znovu ti sami desyat rokiv sho j u vipadku z povstannyam Razina i zavershilisya lishe u 1676 roci padinnyam Soloveckogo monastirya Nezvazhayuchi na chudovi fortifikacijni yakosti monastirya a takozh vijskovu pidgotovku chastini monahiv na 1657 rik monastir nalichuvav 425 chenciv i zapas harchiv na vipadok nespodivanoyi shvedskoyi blokadi yakij trimali tut pislya vijni zi shvedami 1656 1658 rr istoriya pro 10 richnu oblogu monastirya carskim vijskom zvisno zh krasivij mif Vizvolennya carevicha Oleksiya Za dumkoyu doslidnikiv Soloveckoe povstannya dijsno malo misce v 1676 roci i privodom dlya nogo stali latinskij perevorot i uv yaznennya carevicha v monastiri Yak pishe chlen korespondent Peterburzkoyi akademiyi nauk dijsnij statskij radnik M I Kostomarov pislya porazki Razina chislo kozakiv v Solovkah she bilsh zroslo Sho zh robili donski kozaki na Solovkah Nevzhe pereplutali kinci svitu i pislya buntu zabuli de hata ridna pitaye O Kas ya robit logichnij visnovok ochevidno sho povstannya na Solovkah i povstannya Razina ce podiyi odnochasni bezposeredno pov yazani mizh soboyu Povstali v Soloveckomu monastiri rozkolniki i kozaki Stepana Razina ce odni i ti zh sami pravoslavni sili sho vistupili za zberezhennya starogo blagochestya Pomilkove tlumachennya tih podij radyanskoyu istoriografiyeyu gruntuyetsya she na trudah rosijskogo marksista Georgiya Plehanova yakij pisav Hvilyuvannya dosyaglo Soloveckogo monastirya de znajshlo gotovij material u viglyadi nevdovolennya proti Nikonovskoyi reformi Kozaki Razina buli prijnyati shiro voni usunuli chenciv i belciv vid sprav obrali nachalnikami svoyimi Faddejku Kozhevnika ta Ivashku Sarafanova vchili ne koritisya cerkvi ta ne viznavati carya Po pershe treba dodati ne koritisya cerkvi novogo latinskogo obryadu pid kerivnictvom prozahidnogo patriarha Ioakima ta carya nezakonno posadzhenogo na tron klanom Narishkinih Prote chenciv umovlyati bulo j ne potribno adzhe vidluchenij vid prestolu carevich Oleksij perebuvav same na Solovkah Cikavi paraleli vinikayut pri bespeserednomu vivchenni hronik Soloveckogo sidinnya sho zakinchilosya odniyeyi snizhnoyi nochi koli 50 strilciv na choli zi Stepanom Kelinim za pidtrimki chencya Feoktista cherez potajnij hid distalisya do monastirskoyi brami i vidchinili yiyi Zahisniki monastirya kinulisya bulo zi zbroyeyu na strilciv ale zaginuli v nerivnomu boyu poranivshi tilki chotiroh cholovik Chi ne jdetsya tut pro zvilnennya kozakami Stepana Razina carevicha Oleksiya V comu vipadku Feoktist predstaye ne zradnikom yak vvazhalosya ves cej chas a navpaki geroyem sho vryatuvav zhittya naslidniku prestola Zgidno ciyej rekonstrukciyi otaman zalishaye dlya zahistu chenciv na vipadok virogidnoyi pomsti z boku carskoyi vladi zagin donciv u monastiri pro yakij piznishe i zgaduye Kostomarov a sam z vijskom na choli z carevichem Oleksiyem rushaye do patriarha Nikona Ce i ye formalnij pochatok povstannya Vid na Kirilo Bilozerskij monastir z boku Siverskogo ozeraSvyashenna vijnaPislya zvilnennya zakonnogo prestolonaslidnika Stepan Timofijovich pryamuye svoyi pstrugi do Kirilo Bilozerskogo monastirya de pid nadzorom perebuvaye opalnij patriarh Nikon Za slovami istorika 19 ogo stolittya D L Mordovceva yakij nazivav sered prichin zaslannya patriarha zokrema narugu nad Nikonom prodazhnih boyar sho posilayetsya na arhivni dokumenti i listuvannya Razina z Nikonom otaman pisav Ya projshov teper vsyu Rus z kincya v kinec vid Cherkaska do Solovkiv vsyudi lishe slozi i ridannya Jdetsya vochevid pro inozemne svavillya sho spitkalo Rus pislya Latinskogo perevorotu Po zemlyah Moskoviyi lunaye klich sho u Kremli perevorot i ani carya Fedora ani novu cerkvu na choli z Ioakimom viznavati ne mozhna bo vlada pid kablukom Sofiyi Zvistka pro shlyahetnij podvig donskogo otamana i chudne spasinnya carevicha Oleksiya Oleksijovicha u vsih na vustah Vibuhnuvshi yak grim sered yasnogo neba vona ne tilki rozkrila pidstupnist moskovskih boyar caredvorciv ale j spoloshila bagato kogo u Yevropi Napevno same todi nova moskovska vlada u vidpovid strachuye brata Stepana Razina Pochinayetsya gromadyanska vijna yaku radyanski istoriki potim nazvut selyanskoyu ros krestyanskoj Prote taku nazvu vona otrimala zovsim ne za ideyi Marksa u toj chas selyan nazivali holopami abo ros muzhikami Ce prosto kalka z inozemnih dzherel krestyanin vid slova hristiyanin ce pobornik pravoslav ya na Rusi Tomu nazva ros Krestyanskaya vojna sho u radyansku istoriografiyu perekochuvala iz zakordonnih dzherel lishe pidkreslyuye religijne pidgruntya povstannya Razina Teper voni stali vsyudi stverdzhuvati sho sin carya zovsim ne pomer ale vtik vid tih pidstupiv yaki gotuvalisya na jogo golovu i cilij i neushkodzhenij znahoditsya pri Razini Tak i pishov sluh sho boyari nenavist do yakih bula neprimirenna namagalisya zahopiti v svoyi ruki vsyu vladu zadumali vbiti carevicha Razin perekonuye vsih hto hoche mstitisya a ne koritisya boyaram shoditisya do nogo i viddati yim za yihnye bezzakonnya usvidomlyuyuchi sho ce yedinij shlyah vivesti derzhavu z jogo rozbeshenogo stanu i vidnoviti v pravah istinnogo spadkoyemcya prestolu J Yu Marcij Vse sho opisuye Jogann Marcij mozhlivo lishe za umovi yaksho moskovskij car Oleksij Mihajlovich pomer Inakshe pribirati carevicha Oleksiya nemaye zhodnogo sensu bo vlada u batka carya yak bula tak i zalishitsya Vidnovlennya v pravah samozvancya na rol pomerlogo spadkoyemcya prestolu tezh nejmovirno ne mozhna prijti z kozakami do Moskvi i skazati batkovi ti movlyav ne togo za sina prijmayesh Navit yaksho b povstannya Razina pochalosya ne u 1667 roci a u 1670 mu pislya oficijnoyi smerti carevicha Oleksiya to i todi cilkovita nisenitnicya vihodit Oleksij Mihajlovich v bud yakij moment mig bi zasvidchiti smert svogo sina pokazavshi vsim mogilu v Arhangelskomu sobori Bilsh togo carevicha Oleksiya bagato hto znav v oblichchya figura bula znamenita Tozh yaksho carevich nespravzhnij nihto ne povirit v cej maskarad sami povstanci takogo otamana obmanshika i rozterzayut koli vse rozkriyetsya Ale divna rich Stepanu Razinu povirili vsi vid strilciv do cerkovnih diyachiv Ne bulo zhodnogo vipadku shob htos zasumnivavsya v nayavnosti u Razina zhivogo carevicha yak i pidtrimki patriarha Nikona Fakt vikoristannya povstancyami imeni carevicha Oleksiya Oleksijovicha yakij vtik vid svavillya moskovskih boyar pidtverdzhuyetsya bagatma dzherelami Okremi prelesni listi vid slova spokushati ros prelshat svoyeridni gramoti abo proklamaciyi iz zaklikom do povstannya pisalisya Razinim vid imeni Oleksiya Oleksijovicha v nizci zahoplenih povstancyami selish narod ohoche ciluvav hrest Oleksiya Oleksijovicha Carevich postijno vihodit do narodu jogo povsyudno vpiznayut Os fragment lista odnogo z razinskih otamaniv do inshih otamaniv Original zvichajno ne zberigsya do nas dijshov lishe spisok slovo v slovo zroblenij u romanivskomu tabori dlya peredachi v Moskvu Tak prosimo b vam porodet za budinok presvyati bogorodici i za Velikogo Gosudarya i za batyushku za Stepana Timofijovicha i za vsyu pravoslavnu hristiyansku viru Os she odin priklad V I Buganov cituye gramotu vid velikogo vijska Donskogo v misto Harkiv U ninishnomu u 179 roci zhovtnya o 15 j den za ukazom Velikogo Gosudarya dali dayetsya povnij titul carya i po gramoti yevo Velikogo Gosudarya vijshli mi velike Vijsko Donske z Donu jomu Velikomu Gosudaryu na sluzhbu shob nam vsim vid nih zradnikiv boyar v kinec ne poginut U romanivskih spiskah z gramot Razina im ya Velikogo Gosudarya abo ne zgadano zovsim abo zamineno na im ya samogo Oleksiya Mihajlovicha Takim chinom zgidno z gramotami Razina car Oleksij Mihajlovich yakij sidiv v Moskvi nibito nakazav svoyemu sinovi Oleksiyu jti vijnoyu na samogo sebe abo navit girshe virishiv osobisto vidpravitis voyuvati iz samim soboyu Prote yaksho pripustiti sho podiyi vidbuvayutsya ne u 1670 71 a u 1676 77 rr vse staye na svoyi miscya Razinci vistupayut pid praporom vijni za Velikogo gosudarya proti zradnikiv boyar u Moskvi I zahishayut vid nih ne moskovskogo carya Oleksiya Mihajlovicha yakij neshodavno pomer a nezakonno vidstoronenogo vid vladi jogo sina carevicha Oleksiya Pro te same jdetsya navit u gosudarevij zrazkovij gramoti shodo povstannya Zlodijskimi prelesnimi listami nibi sin nash gosudarya blagovirnij carevich i velikij knyaz Oleksij Oleksijovich nini zhivij i nibi po nashomu Velikogo Gosudarya Ukazom jde z nizu Volgoyu do Kazani i pid Moskvu dlya togo shob pobiti na Moskvi i v gorodah boyar nashih i dumnih i blizhnih i nakazovih lyudej nibi za zradu Pershij etap povstannya 1677 80 Bogolyubov O P Hresnij hid na Volzi v Yaroslavli Pro misce pochatku postannya Ya Strejs pishe Yak bi tam ne bulo v 1667 roci vin viyaviv svoyu zlobu na Volzi Z Yaroslavlya I Vologdi Yaki pershi vidchuli jogo lyut vin vidpravivsya z tim shob opanuvati Yayikom de zalishiv silnij garnizon Pitannya v duzhkah vstavleni komentatorom perekladachem P O Gorchenko v 1880 roci yakij prosto ne znav yak ce komentuvati i obmezhivsya lishe znakami pitannya Sprava v tomu sho vsi dzherela posilayuchis na zrazkovu gramotu rozpovidayut pro ruh Razina same z pivdnya na pivnich uzdovzh Volgi Nibito zarodilosya povstannya des v rajoni nizovij Donu Ale Strejs govorit zovsim pro inshe Razin pochav povstannya z Vologdi ta Yaroslavlya Persha peremoga Yaroslavl ta Vologda Same Vologda i Yaroslavl stali pershimi mistami sho dobrovilno perejshli na storonu Razina vidkrito pidtrimavshi povstannya Vse poyasnyuyetsya dosit prosto doroga do Kirilo Bilozerskogo ta Soloveckogo monastiriv kudi bulo vidpravleno na zaslannya patriarha Nikona i carevicha Oleksiya prohodit same cherez Yaroslavl i Vologdu Zvidti otaman vpershe i pochav vizvolnij pohid tudi i povernuvsya pislya zvilnennya carevicha i patriarha pustivshi vpered dva struga Dlya cogo vin skoristavsya imenami carevicha Oleksiya Oleksijovicha i patriarha Nikona pozbavlenogo sanu i zaslanogo v viddalenij Bilozerskij monastir Sporyadili dva sudna odne pokrili chervonoyu inshe chornim suknom i rozpustili sluh sho na pershomu yide carevich a na inshomu patriarh Nikon sho carevich ne pomer a vryatuvavsya vid zlosti batka i boyar Stepan Timofijovich jde pidnesti jogo na prestol Vse tak okrim pokijnogo batka na pstruzi z pribranoyu chervonim shovkom kormoyu znahodivsya Oleksij Oleksijovich na drugomu sudni shovkova prikrasa yakogo bula chornoyu perebuvav patriarh Nikon Simvoli starogo blagochestya ta drevnogo pravoslav ya pryamuvali do Astrahanskogo hanstva majbutnoyi stavki carevicha Bajki pro vzyattya Caricina Otaman Stenka Razin raditsya z tovaristvom na kozackomu koli Klasik rosijskoyi istoriogravfyi N I Kostomarov viyavlyayetsya buv lyudinoyu z velikim pochuttyam gumoru U 1667 Stenka popliv vgoru po Donu grabuyuchi bagatih kozakiv i rozoryayuchi yih budinki Dobravshis do togo miscya de Don zblizhuyetsya z Volgoyu vin zaklav tam stan Pislya cogo Stenka vidpravivsya do Caricina ale ne vzyav jogo a tilki nalyakav voyevodu yakij bezzaperechno vikonav vsi jogo vimogi vidav kovadlo hutra ta kovalsku snast pishe vin Piznishe odnak istorik vse zh taki navodit deyaki podrobici padinnya mista Caricin buv uzyatij vnaslidok zradi zhiteliv Razin zmicniv Caricin i zibravshi koli ogolosiv kozakam svij namir jti vgoru po Volzi pid gosudarevi mista vivoditi voyevod abo jti do Moskvi proti boyar Vochevid rozumiyuchi vsyu utopichnist podibnogo obigu podij S M Solovjov namagayetsya slidom za nim vse zh taki yakos poyasniti padinnya Caricina Stenka pliv povz Caricina voyevoda nakazav strilyati po zlodijskim sudam zhodna garmata ne vistrilila zapalom ves poroh vihodiv Voyevoda obimliv vid strahu i koli zajshov do nogo osavul vid Razina to vin vikonav vsi jogo vimogi viddav kovadlo mihi kovalsku snast Nalyakavshi Caricinskogo voyevodu Stenka popliv dali Godi bulo j chekati yakihos gruntovnih doslidzhen shodo povstannya u radyanski chasi koli najvidomishi doslidniki XIX stolittya dozvolyali sobi pasazhi na kshtalt kovadla hutra ta chaklunstva Dali pochinayutsya nejmovirni bezkarni hodinnya razinskogo vijska vin propliv povz Chornogo Yaru zustriv rozbiv i visik moskovskogo voyevodu Beklemisheva uvijshov u Kaspijske more i zvidti rikoyu Yayikom dosyag Yayickogo mistechka Lito Razin prosidiv v Yaickomu mistechku a u veresni vidpravivsya do girla Volgi i tut pogromiv tatar potim pograbuvav turecki sudna na Kaspijskomu mori Navesni 1668 r Stenka pishov u more 4 veresnya 1669 r zi svoyimi kozakami virushiv z Astrahani na Don V Chornij Yar i Caricin prislali gramotu shob tam ne prodavali kozakam vina i ne vpuskali yih do mista Vikonati ce u tamteshnih voyevod ne bulo koshtiv Razin uvijshov u Caricin led ne vbiv voyevodu Unkovskogo vipustiv z v yaznic kolodnikiv vidkriv kabaki Astrahan Konrad Deker XVII st Tobto hodit Stepan Razin z vijskom povz Astrahani cilih tri roki do Caricina ta Astrahani yak do sebe dodomu periodichno zaglyadaye Nikogo ne chipaye tilki moskovskogo voyevodu Beklemisheva visik vsenarodno Za oficijnoyu versiyeyu ci mista otamanom she ne vzyati voni budut zahopleni lishe u chervni 1670 roku Romanivski istoriki chomus ne znahodyat nichogo divnogo v tomu sho astrahanski strilci sidyat na garmatah ta mirno divlyatsya yak rozbijniki povz yih forteci vsi tri roki bezkarno po Volzi plavayut Lishe u 1670 1680 r pochinayutsya karalni pohodi moskovskih voyevod Pershe zitknennya stalosya z knyazem Lvovim bilya Chornogo Yaru Ale i tut nevdacha vijshla Os sho pishe Kostomarov Stenka z richki a kinni kozaki z sushi napali na strilciv yaki roztashuvalisya na groshovomu ostrovi v 7 verstah vid Caricina 500 strilciv bulo vbito ponad trohsot Stenka vzyav na svoyi sudna v yakosti veslyariv Vi b yetesya za zradnikiv govoriv vin yim a mi b yemosya za gosudarya Pislya cogo Razin zvernuvsya do strilciv vislanih Prozorovskim pid nachalstvom knyazya Lvova Yih bulo blizko 3 tisyach i vsi voni peredalisya svoyemu batyushci vizvolitelyu Stepanu Timofijovichu 24 chervnya Astrahan bula vzhe v rukah kozakiv Mi bachimo sho carski chastini pogolovno perehodyat na storonu Razina Astrahan tezh vpala bez yedinogo postrilu Ale Kostomarov prihovav podrobici cogo boyu Os yak opisuye jogo bezposerednij uchasnik podij Lyudvig Fabricius Tim chasom Stenka vijshov v pole pobuduvav shiroko rozgornutij front Prosti voyini z rozgornutimi praporami pid barabannij bij vidrazu zh perejshli do voroga Tam voni stali ciluvatisya i obnimatisya i domovilisya stoyati odin za odnogo dusheyu i tilom shob znishivshi zradnikiv boyar i skinuvshi z sebe yarmo rabstva stati vilnimi lyudmi Jdetsya vochevid ne pro bratannya z vorogom a pro priyednannya do zagonu Razina strilciv knyaza Lvova zaradi spilnogo vizvolnogo pohodu proti zradnikiv u Moskvi Fabricius prodovzhuye Potim voni vistupili Nash general knyaz Semen Ivanovich Lviv buv zalishenij v zhivih bo vin yak bulo skazano vishe podaruvav Stenke rik tomu obraz Divi Mariyi Podibni podarunki duzhe cinuyutsya u moskovitiv Toj hto robit takij podarunok vvazhayetsya batkom yakij prijnyav podarunok sinom Knyaz Lvov yakij zgidno poshirenij versiyi vistupiv vid Astrahani dlya znishennya Razina viyavlyayetsya za rik do cogo daruvav Stepanu Timofijovichu ikonu Bozhoyi Materi pobratavshis z otamanom Pislya ciyeyi podiyi do rozbijnikovi stali stikatisya i vstavati pid znamena Razina ne tilki prosti lyudi a j znatni Pered samim vistupom na Astrahan nespodivano pribuv polskij dvoryanin Vonzovskij yakij rik tomu buv uzyatij kozakami v polon i z chasom tak spokusivsya rozgulnim zhittyam sho postupiv na sluzhbu do cih rozbijnikiv Zagin Razina blokuvav Volgu i tim samim perekriv najvazhlivishu gospodarsku arteriyu Moskovskogo carstva U vidpovid yak povidomlyayut istoriki moskovskij uryad zaboroniv postachati na Don hlib Hocha zvazhayuchi na te sho zhitniceyu bula Kuban teritoriya Vijska Donskogo z yakoyu u donciv buli nalagodzheni stosunki ci zahodi navryad chi buli efektivnimi Vzyattya Astrahani oficijna versiya Blizko 9000 kozakiv rushili z pid Caricina do Astrahani nazustrich voyevodskomu vijsku Dlya dopomogi razincyam v Astrahani doncyami bulo sporyadzhene vijsko na choli z Fedorom Sheludyakom sho komanduvav kinnimi zagonami kozakiv Suprotivniki zustrilisya pid Chornim Yarom She do pochatku bitvi bilshist astrahanskih strilciv perejshlo na storonu povstanciv Lishe nevelika grupa oficeriv i pisariv blizko 80 cholovik pislya zamishannya namagalisya vtekti ale buli otocheni Peremoga razinciv skolihnula Astrahan 11 chervnya 1670 roku Razin pidijshov do mista Boyarin Prozorovskij namagavsya organizuvati oboronu Buli zaryadzheni usi garmati bilya miskih vorit skladeni kupi kameniv Vin takozh polagavsya na korabel Orel do ekipazhu yakogo nalezhav takozh i zgadanij vishe Yan Strejs prote daremno kapitan korablya David Butler oderzhav vid Razina list z pogrozami Na zborah oficeriv korablya bulo virisheno sho krashe bude pustitisya u vtechu prijmayuchi v uvagu sho ne oderzhuyuchi zhaluvannya voni vvazhayut sebe zvilnenimi vid derzhavnoyi sluzhbi U nich na 12 chervnya 1670 roku p yatnadcyat cholovik komandi na nevelikomu chovni zalishili korabel Vzyattya Astrahani Stepanom Razinim Gravyura do knigi Ya Strejsa Amsterdam 1681 r 22 lipnya 1670 roku Razin poslav v Astrahan deputativ z vimogoyu zdachi mista Prozorovskij rozirvav lista ne dochitavshi jogo do kincya a deputativ nakazav stratiti Na inshij zhe den blizko 300 chovniv razinciv pidijshli do stin mista V Astrahani pochalisya pozhezhi U nich na 24 lipnya pochavsya shturm kremlya vseredini yakogo spalahnulo povstannya Z boku Zhitnoyi vezhi do stin buli pristavleni shodi i razinci majzhe ne zustrichayuchi oporu opanuvali fortechnu stinu ta uvirvalisya do kremlya Pochalasya rozprava nad boyarami i dvoryanami Kolishnij kapitan korablya Orel David Butler tak opisav sud nad peremozhenimi Provodir sidiv na vulici shrestivshi nogi na tureckij maner pered budinkom mitropolita Pislya opituvannya moskovskogo polkovnika jogo skinuli z visokoyi vezhi nazivanoyi Rozkat Z ciyeyi vezhi takozh skinuli zhivim voyevodu Jogo molodshij piddyachij i inshi nachalniki chi oficeri veliki i mali buli perebiti chi skinuti u vodu Usogo bulo stracheno 441 lyudinu Zahopivshi Astrahan Razin rushiv dali v misti zh bulo stvorene kozacke samovryaduvannya velike kolo zagalni zbori v yakomu znachnu rol grav odin z najblizhchih spodvizhnikiv Stepana Razina Fedir Sheludyak Majno voyevodi velikih boyar pochatkovih lyudej kupciv i duhivnictva bulo perevezeno na Yamgurcheyev bugor Kozhen astrahanec oderzhav chastinu z cogo majna Drugij etap povstannya 1680 82 Suchasni doslidniki poyasnyuyut bezkarnist perebuvannya Razina protyagom troh rokiv v Astrahani ta Caricini tim sho voni prisyagnuli na virnist carevichu Oleksiyu i patriarhu Nikonu z dobroyi voli stavshi golovnimi stavkami razinciv she u 1667 1677 roci Stepan Timofijovich rozmishuye tam protyagom troh rokiv svoyi garnizoni Zgidno Fabriciusu razinci berut Astrahan bez boyu Shodi buli pidstavleni do stin i z radistyu prijnyati oblozhenimi Persh za vse buv uzyatij Kreml Voyevodu tobto pravitelya mista knyazya Ivana Semenovicha Prozorovskogo skinuli z visokoyi vezhi sho visochila posered Kremlya Jogo brata pomichnika pravitelya mista i vsih pochatkovih lyudej kogo tilki zmogli zloviti povisili porubali v shmatki i skinuli v vodu Slid zauvazhiti kara torknulasya tilki voyevod i deyakih inozemnih oficeriv Niyakih pogromiv vidznacheno ne bulo Svoyu zasluzhenu karu znajshov knyaz Prozorovskij za tri roki vin mav chas viznachitisya na chiyemu vin boci Razin zvinuvachuvav voyevodu u zradi caryu a za zradu gosudaryu na Rusi zavzhdi karali smertyu A os yak opisuyetsya stavlennya do Razina astrahanskogo duhovenstva Mitropolit movchav v den imenin carevicha Fedora Oleksijovicha vin navit poklikav abo dopustiv do sebe na obid Stepana i vsih starshih kozakiv Duzhe vazhlivij moment Astrahanskij mitropolit prijmaye Razina hlibom sillyu voni razom svyatkuyut imenini Fedora Oleksijovicha Ale do chogo tut carevich Fedir Zmistivshi dati povstannya z caryuvannya Fedora Oleksijovicha na desyat rokiv nazad romanivski istoriki buli zmusheni postijno yakos vipravdovuvati poyavu carya Fedora v dokumentah Tut voni vse spisali na imenini Insha sprava sho mova jde pro chinnogo carya na chest yakogo zvuchit gaslo razinskogo vijska Za gosudarya proti zradnikiv Istoriki tradicijno kazhut sho Razin vvazhav Romanovih nezakonnimi pravitelyami nazivayuchi yih zlodiyami ta zradnikami ros vorami i izmennikami Razinska storona v razi yaksho pid yih kontrol potraplyala yakas teritoriya protidiyu sobi svoyim zahodam z boku predstavnikiv vorozhogo taboru kvalifikuvali yak zlodijstvo a yih dokumenti yak zlodijski Prote razinci postijno pidkreslyuvali sho voni voyuyut proti boyar ZA carya Mitropolit Astrahani i ryativnik spravzhnogo pravoslav ya Razin klyanutsya zvilniti carya Fedora Oleksijovicha i Rosiyu vid yarma prodazhnih boyar i inozemciv Pochinayetsya druga faza Gromadyanskoyi vijni pohid kozacko ordinskogo vijska do pravoslavnoyi stolici Ce 1680 rik Pidgotovka do moskovskogo pohodu Ves cej chas kozaki mayuchi za cil pohid na Moskvu zbirayut vijsko ta zabezpechuyut sobi nadijnij til Okrim vilnih cherkasiv po Hopru ta Donu otaman pidnimaye na borotbu z moskovskim uryadom vtikachiv pripliv yakih na Don pislya zvistki pro perehid na storonu povstanciv Yaroslavlya Caricina ta Astrahani suttyevo zbilshivsya posadskih lyudej i sudnovih pracivnikiv yarizhek yaki priplivali z tovarami z zemlerobskih rajoniv ta Slobidskoyi Ukrayini Miscem zoseredzhennya povstanskih sil stav Simbirsk tochnishe jogo Pochavshi moskovskij pohid i ruhayuchis vgoru po Volzi Razin ne zustrichaye zhodnogo oporu pri vzyatti Saratova a takozh nizki drugoryadnih fortec Peresuvayuchis po neshodavno zvilnenim zemlyam otaman postupovo zbilshuye svoye vijsko za rahunok miscevih kozackih garnizoniv yaki ohoche stayut pid prapori Razina U toj chas yak Stepan Razin rozgortaye nastup na stolicyu jogo brat Frol zabezpechuye bezpeku tilu povstanciv Mikola Kostomarov pishe U pershih chislah veresnya Razin dijshov do Simbirska U toj zhe chas jogo agenti rozsiyalisya po vsij derzhavi zbudzhuyuchi narod i pid Simbirskom vijsko Razina stalo znachno zbilshuvatisya Do nogo prihodili selyani vtikachi cheremisi chuvashi mordva Bitva za Simbirsk oficijna versiya Naprikinci veresnya vid dalekih zagoniv povstanciv pochali prihoditi novini pro te sho na shid po golovnomu shlyahu do Simbirska yakij vzhe pevnij chas znahodivsya pid oblogoyu Razina ruhayetsya potuzhna moskovska armiya Ce bulo vijsko knyazya Yuriya Baryatinskogo yakij povertavsya z kinnotoyu garmatami ta dvoma polkami dobre pidgotovlenih mushketeriv veteraniv vijni z Polsheyu Otaman rozumiv yaksho vin hoche zberegti za soboyu shans na peremogu v Simbirsku potribno perehopiti ce vijsko persh nizh vono posilit garnizon mista Ne znimayuchi oblogu mista vin zalishaye bilya chverti vijska bilya stin Kremlya v toj chas yak inshu jogo chastinu vidpravlyaye do berega shob zustriti tam armiyu Baryatinskogo Os yak podavalisya u pidruchnikah nastupni podiyi Popri cyu dovgu chergu peremog vijsko Stepana Razina do tih pir ne projshlo perevirku zvichajnim zustrichnim boyem Inozemni oficeri carskoyi armiyi spodivalisya sho ti budut ne v zmozi zdijsniti elementarnij pihotnij manevr Prote selyansko kozacka armiya chislenno perevazhala suprotivnika Navit pri tomu sho vijsko povstanciv bagato raziv rozdilyalos voni vse she kilkisno perevazhali moskovsku armiyu u spivvidnoshenni priblizno chotiri do odgogo Bij za Simbirsk trivav nedovgo Zbroya povstanciv bula v bilshij miri samorobnoyu vid zastarilih strileckih pishalej do vil ta lukiv Ne mayuchi mozhlivist diyati yakim nebud inshim sposobom Razin kinuv vsi svoyi sili v lobovu ataku na poziciyi vijska knyazya Baryatinskogo ocholivshi yiyi osobisto Soldati dali kilka mushketnih zalpiv po atakuyuchim povstancyam za nimi nastav smertelnij grad kartechi vipushenoyi iz garmat Po svidchennyu ochevidciv Razin zibrav svoyih lyudej ta proviv she odnu ataku yaka zakinchilasya takim zhe rezultatom yak i persha Razin buv poranenij mushketnoyu kuleyu i jogo dovelosya vinesti z polya boyu Cherez kilka hvilin povstanci kinulisya tikati Todi kinnota knyazya Baryatinskogo kinulasya vpered namagayuchis vidrizati povstanski vijska vid richki kudi voni vidstupali Cherez kilka godin ce peresliduvannya peretvorilosya v bijnyu V toj chas yak kinnota znishuvala vtikavshih povstanciv pihota rozbila zagin yakij otochuvav Kreml Stepan Razin razom z kilkoma sotnyami svoyih tovarishiv dibravsya do svoyih strugiv ta popliv vniz po richci v toj chas yak inshi povstanci rozsiyalis po okolicyam Stenka ne zmig uspishno zavershiti oblogu Simbirska voseni 1670 r buv poranenij 4 zhovtnya 1670 r j povernuvsya na Don de vin zakripivsya v Kagalnickomu mistechku Pro te same pishe i Kostomarov 1 zhovtnya mizh Baryatinskim i Razinim vidbulosya persha bitva a cherez tri dni druga Stenka buv rozbitij vshent kinuv naprizvolyashe selyan chuvashiv i cheremisov a sam z kozakami popliv vniz po Volzi Alternativnij opis podij peremoga Razina Pershi sumnivi u vikladenij versiyi vizivaye navit Enciklopedichnij slovnik Brokgauza i Efrona Tim chasom diyalnist rozislanih Razinim agentiv bula osoblivo uspishnoyu v mezhah teperishnih gubernij Nizhegorodskoyi Tambovskoyi Penzenskoyi vona pronikala v Moskvu Novgorod i navit do Bilogo Morya Bunt spalahnuv na vsomu prostori mizh Okoyu i Volgoyu v selah selyani vinishuvali pomishikiv i kacapiv i jshli v kozaki v mistah zhiteli pristavali do buntivnikiv i vvodili kozackij ustrij Vid Simbirska bunt poshirivsya golovnimi chinom u dvoh napryamkah na zahid za ninishnimi guberniyah Simbirskoyi Penzenskoyi i Tambovskoyi i na pivnichnij zahid po gub Simbirskoyi i Nizhegorodskoyi Majzhe vsyudi kozakiv zustrichali z rozprostertimi obijmami Povstannya mizh tim vidgukuvalosya i v inshih slobidskih polkah Oce rozmah vsya Moskoviya zapalala i vijshla na borotbu pid gaslami Razina Vidrazu zh pislya Simbirska de nibito Stepana Timofijovicha nagolovu rozbili vijna nabuvaye prosto gigantskih masshtabiv Tak mozhe ne bulo niyakoyi porazki Razina pid Sambirskom a navpaki bula chergova nishivna peremoga 19 veresnya navkolishni rosijski selyani tatari i mordva spilno z razinskim zagonom opanuvali Saranskom Zagoni Haritonova i V Fedorova bez boyu zajnyali Penzu Vsya Simbirska cherta viyavilasya v rukah razinciv U veresni zhovtni z yavilisya povstanski zagoni v Tulskomu Yefremivskomu Novosilskomu ta in povitah V cej zhe chas vidznacheni zavorushennya selyan i v povitah v yaki razinci ne zumili proniknuti Kolomenskij Yur yev Polskij Yaroslavskij Kashirskij Borovskij Yaku zh todi peremogu zdobuv Baryatinskij pid Simbirskom yaksho vsya Simbirska cherta opinilasya v rukah povstanciv Vijskovoyu movoyu ce oznachaye sho liniya frontu prorvana na vsomu svoyemu protyazi Bilshe ukriprajoniv na shlyahu do Moskvi u Dolgorukova ne zalishilosya Pro yaku peremogu nad Razinim jdetsya yaksho ochagi povstannya vidznachayut ryadom z Moskvoyu i vinikaye pryama zagroza vtrati stolici Takim chinom porazka Razina pid Simbirskom zuhvala brehnya Zvernit uvagu yak vipravdovuyutsya istoriki movlyav prosto hvilyuvannya selyan Razin tut ni do chogo I potuzhnu fortecyu Saransk brali tezh ne razinci a nezrozumili mordva i tatari ta yak voditsya miscevi selyani z vilami i kosami Ves narod pidnyavsya misto za mistom bere a Razin u biga podavsya Navisho zh todi Stepan Timofijovich vse ce zativav yaksho v rozpal borotbi z pidgotovlenim vorogom raptom retiruvavsya na Don Vochevid ce absolyutno ne tak Zvichajno zh otaman nikudi ne tikav buv postijno z vijskom ta osobisto keruvav pohodom do samoyi Moskvi Zbereglisya listi i listivki za pidpisom Razina yaki vin rozsilav v usi kutochki Rosiyi nibito pislya porazki U nih dayutsya zakliki biti boyar zradnikiv a takozh suvori vkazivki kozackim starshinam Yaksho Razin vidijshov vid sprav i na Donu zagoraye to vsi ci listi ye nisenitniceyu Poki list z pid Alatirya doyide do Donu kilka misyaciv projde a poki vidpovid povernetsya i zovsim pivroku mine Ni pro yake operativne upravlinnya v comu razi ne mozhe jti mova Zvisno zh Razin postijno znahodivsya v skladi vlasnoyi armiyi i davav pismovi nakazi svoyim polkovnikam Ti v svoyu chergu vidpravlyali golovnokomanduvachu donesennya pro operativnu obstanovku na frontah Geografiya bojovih dij naspravdi bula velichezna bez operativnoyi viddachi pismovih nakaziv ne obijtisya Vzyattya razincyami Samari Saranska Kazani ta Penzi U sichni lyutomu 1681 roku Latinska partiya zaznala ryad nishivnih porazok i vidstupila u bik Moskvi Razin ne vidstaye vid voroga peresliduyuchi po p yatah ar yergard vijsk suprotivnika Ce v koreni superechit ustalenim istorichnim dogmam za yakimi zakolotnikiv rozbili pid Simbirskom Prote ostanni doslidzhennya tak chi inakshe sponukayut do yih reviziyi Napriklad Polski dzherela z istoriyi Selyanskoyi vijni svidchat pro nastupne Neshodavno Franc Volf z 15 tisyachami cholovik buv rozgromlenij pid Simbirskom i sam buv uzhe mertvim povishenij za nogi Meta cogo zakolotu skinuti starogo patriarha Ostafiya yakij sam buv rodom z Orshi a na jogo misce postaviti Nikona stvoriti novi derzhavi v Astrahani Cikavu peremogu zdobuli uryadovi armiyi pid Simbirskom yaksho generala Franca Volfa bulo tam povnistyu rozgromleno a jogo samogo povstanci pidvisili za nogi Pid Simbirskom peremig hto zavgodno prote ne carske vijsko Duzhe vazhlivim ye zauvazhennya shodo meti povstannya ce zovsim ne grabizh a skinennya patriarha Vkazanij u dzhereli Ostafij napevno ye diyuchim u 1667 1671 rr tobto pid chas tradicijnogo periodu Selyanskoyi vijni patriarhom Ioasafom Tobto meta vsiyeyi vijni zgidno polskih dzherel vtim ne tilki yih ce zmina diyuchogo patriarha na Nikona i zvilnennya Carya z ruk boyar zradnikiv Podivimosya she raz na napryam Razinskogo povstannya pislya uyavnoyi porazki Rozgromleni razinci bez boyu berut Samaru i Saransk Slidom zgidno inozemnim svidchennyam na milist povstalih zdalasya Kazan Potim napryamok buntu rizko vidvertaye vid Volgi i ruhayetsya na pivnichnij zahid cherez Nizhegorodsku guberniyu ta Alatir tobto strogo u napryamku do Moskvi Vstupivshi v golovnij priton zakolotu ninishnyu Penzensku guberniyu Dolgorukij otrimav ukaz z Moskvi z yednatisya z knyazem Yuriyem Baryatinskim yakij jshov z Simbirska de vin rozbiv Stepana v Alatirskij povit She odin argument pro nespromozhnist versiyi romanovskih istorikiv Yaksho pid Sambirskomu mala misce peremoga nad Razinim to knyazyu Baryatinskomu slid bulo b tut zhe rushiti vniz po Volzi shob zvilniti vid rozbijnikiv inshi mista do samoyi Astrahani Ale vin chomus spishno ruhayetsya pryamo u v zvorotnomu napryamku na Moskvu Jomu na dopomogu pospishaye knyaz Dolgorukij yakogo tilki sho kazaki vibili z pid Penzi Diyi carskih voyevod bilshe shozhi na boyaguzlivi metannya rozriznenih zagoniv nizh na povedinku predstavnikiv zakonnoyi vladi Pid nogami prosvitnickih armij faktichno gorila rosijska zemlya Kudi voni ne z yavlyatsya vsyudi povstayut lyudi Vidstup Baryatinskogo pid Alatir Rozgrom stavki Dolgorukova v Arzamasi Alatirskij povit roztashovanij na pivnichnomu zahodi vid Simbirska strogo u napryamku do Moskvi Progravshi bitvu pid Simbirskom Baryatinskij zibrav rozrizneni chastini vcililih mushketeriv ta chekaye tut na knyazya Dolgorukova yakij buv zmushenij vidstupati na Alatir vid Penzi shob prikriti Moskvu zi shodu Ale lobova ataka Razina vidkinula Dolgorukova she dali na zahid do Arzamasa de polki novogo ladu viyavilisya pid zagrozoyu povnogo otochennya Knyaz Yurij Dolgorukij stoyav v Arzamasi v toj chas koli zakolotniki brali Makar yivskij monastir Zakolot ohoplyuvav jogo z pivdnya pivnochi ta shodu Yak mi bachimo Dolgorukij ne zmig utrimati Arzamas Padinnya Makar yivskogo monastirya sho na pivnich vid Arzamasa robit sidinnya tam Dolgorukogo z vijskovoyi tochki zoru prosto bezgluzdim Vin faktichno viyavivsya pid zagrozoyu povnogo otochennya i vidsikannya vid Moskvi Pro rozgrom Dolgorukova pid Arzamasom mi znahodimo informaciyu v listi otamaniv Stepanu Razinu Velikogo vijska Donskogo i Yeyickogo i Zaporizkogo vid otamaniv Mihajla Haritonovicha ta vid Maksima Dmitrovicha ta vid Mihajla Kitaevicha ta vid Semena Nefedyeva ta vid Artemiya Chirskova ta vid Vasilya Shilova ta vid Kirili Lavrentyeva ta vid Timofiya Trohimovicha u Chelnavskoj otamanom molotcom i vsomu velikomu vijsku Poslali mi do vas kozakiv Lisogirskih Sidora Ledenova ta Gavrilu Boldiryeva dlya sobranya i Radi velikogo vijska A mi nini v Tanbove listopada o 9 j den u skopi u nas vijskovoyi sili iz 42 000 a garmat u nas 20 a zillya u nas pivp yatasta i bolshi pud A pisav do nas z Orzamasu donskij otaman sho nashi kozaki knyazch Yuriya Dolgarukova pobili z usim jogo vijskom a u nogo bulo garmat 120 a zillya 1500 Z lista viplivaye sho u vizvolnomu pohodi berut uchast kozacki sili Donskogo Yayickogo i Zaporizkogo vijsk u povnomu skladi razom zi svoyimi otamanami tobto vsi kozacki sili vid Dnipra do Uralu Zgidno z listom knyaz Dolgorukov Arzamas ne vtrimav buv povnistyu rozbitij z usim vijskom zalishivshi na poli boyu vsyu svoyu zbroyu i pripasi Bilsh togo pid keruvannyam razinciv vzhe znahoditsya Tambov golovnij oboronnij rubizh na shidnij zasechnoj liniyi Otamani pishut lista v Velike vijsko Stepanu Razinu sho hochut pributi do zagalnovijskovu radu Vse virno voni ye lishe okremimi pidrozdilami ob yednanih pravoslavnih sil Jdetsya sho tilki v odnomu Tambovi znahodilisya 42 000 kozakiv yaki u rozgromi Dolgorukova navit ne brali uchast Z carskim voyevodoyu pid Arzamasom spokijno vporavsya inshij otaman Pri comu tilki pid Arzamasom Dolgorukov zalishiv na poli boyu 120 garmat Ostannya bitva povstancivDokladnishe Bitva pid Muromom Yaksho provesti na karti tih chasiv umovnu liniyu vid Simbirska do Moskvi mi pobachimo na nij vsyu geografiyu bojovth dij Ce napryamok Simbirsk Alatir Arzamas Dali Moskva Same tomu istoriki zupinilisya na Simbirsku bo pislya Simbirska vijsko Razina rushilo na Moskvu Ale na Moskovskij pohid Razina bulo nakladeno stroge tabu Yak fortecya Murom stala selom Murashkino Pislya Arzamasa na shlyahu do Moskvi po liniyi Simbirsk Arzamas Moskva znahoditsya ostannye misto Murom Ce i ye legendarne Murashkino de nibito drugij raz rozbili povstanciv vzhe ostatochno Ale istoriya ciyeyi bitvi nastilki tumanna sho podrobic ne zalishilosya zovsim Prosto jdetsya pro te sho pid Murashkino bula yakas virishalna bitva z buntivnikami ale vzhe bez Razina Na ototozhnennya Muroma z Murashkino zaznachaye zokrema V I Lebedyev 21 veresnya Dolgorukov vistupiv z Muroma spodivayuchis dosyagti Alatirya prote povstannya bushuvalo vzhe vsyudi i vin buv zmushenij 26 veresnya zupinitisya v Arzamasi Povstanci nastupali na ce misto z dekilkoh storin Tobto Dolgorukov vistupiv na Alatir same z Muroma de i perebuvala jogo stavka pislya vidstupu Dali vidstupati bulo ne mozhna pislya Muroma do Moskvi bilshe ne bulo velikih fortec U chistomu poli u inozemnih soldativ shansiv proti razinskih sil ne bulo a Muromski lisi yaknajkrashe nivelyuvali perevagu razinciv u kavaleriyi Nayavnist povnovodnoyi richki Oki i zhovtneve bezdorizhzhya dozvolili Dolgorukomu timchasovo zupiniti nastupayuchogo voroga i perevesti duh pislya bagatodennogo vidstupu Same tut pid Muromom i vidbulasya generalna bitva yaka za svoyimi masshtabami she ne mala analogiv u svitovij istoriyi Razin z patriarhom vs car Fedir Virishalna bitva vidbulasya u lyutomu 1681 roku v rajoni dolini richki Oki pid Muromom Pro cyu bataliyu rosijska istoriografiya pidozrilo movchit hocha zgadki v inozemnih dzherelah zbereglisya i duzhe yaskravi Nizhche predstavlenij divovizhnij dokument yakij romanivski istoriki vidrazu zh obizvali Fantastichnoyu rozpoviddyu Vtim u knizi istorika A G Mankova Inozemni zvistki pro povstannya Stepana Razina vin zajmaye najbilsh znachushe misce z usih navedenih dzherel Mankov z podivom pishe Na ce vidannya do sih pir ne zvernuto uvagu istorikiv Tekst broshuri yavlyaye soboyu list donesennya yakoyis dovirenoyi osobi svomu gospodaryu Takim chinom ocinyuyuchi dzherelo v cilomu slid pidkresliti sho pered nami dokument yakij svidchit pro velichezni masshtabi Selyanskoyi vijni Vidrazu kidayetsya v ochi sho Razin zovsim ne na Donu a keruye boyem Bilsh togo armiya yaku vin rozgornuv u virishalnij bitvi nalichuvala 100 000 osib ce azh niyak ne rozrizneni zgrayi selyan Rozglyanemo cej dokument retelno slova u teksti sho ne piddayutsya perekladu zberezheni v tomu viglyadi yak voni podani v originali 1671 r Dovgij chas mi tut shodnya perebuvali v strahu Ne tilki nas inozemciv terzali ci poboyuvannya bo kilkoma dnyami ranishe zbilshilosya vijsko buntivnika Razina yake roztashuvalosya na rivnini pid stolichnim mistom ciyeyi krayini nastilki velikim chislom sho virnim piddanim Velikogo Gosudarya uyava malyuvala lishe odin mozhlivij kinec neminuche padinnya velichi ciyeyi derzhavi poki zovsim nedavno na Congrawize abo Radi v Moskvi ne bulo virisheno shob general Dolgorukov dav yim buntivnikam bij v 13 j den lyutnevih kalend 16 70 71 po rivnini na shist mil a vona tyagnetsya dolinoyu na shistdesyat mil vid Moskvi do Wrackoza de yiyi sporidneni svoyeyu shedristyu plodonosni potoki zvivayuchis vpadayut v Ambonine okean radisno prijnyati pislya dovgoyi podorozhi po kolu znovu v utrobu svoyeyi materi Z cogo povidomlennya mi robimo visnovok sho mova jde same pro dolinu richki Oki yaka unikalna same tim sho beruchi svij pochatok bilya vitokiv Volgi vona po kolu oginaye Moskvu z pivdnya i na shodi znovu vpadaye v Volgu sho tochno vidpovidaye opisu dzherela Inshih takih richok pid stolichnim mistom Moskvoyu nemaye Dali jde opis krovoprolitnogo boyu Z takim ozbroyennyam rushili ci zagoni pravij pid komanduvannyam generala Dolgorukova a inshij pid komanduvannyam carya nazustrich vorogovi chiyi sili yaki perevazhali na 20 000 vershnikiv i pihotinciv prosuvalisya vidchuvayuchi sebe vpevneno takozh dvoma zagonami pravij ocholyuvav velikij buntivnik Stepan Razin a inshij patriarh Demainzone aktivnij posobnik ciyeyi zgubnoyi smuti yih pidtrimuvala potuzhna artileriya Yak mi bachimo patriarh v ryadah razinciv zovsim ne vigadka Vin ne tilki isnuye a j ye odnim z golovnih polkovodciv u stani povstanciv Bilsh togo jogo nazivayut posibnikom smuti Armiyu Razina i patriarha pidtrimuye potuzhna artileriya Cikavo zvidki u povstalih selyan take ozbroyennya kudi dilisya zastarili strilecki pishali vili i luki Nareshti avtor podaye opis dvodennoyi grandioznoyi bitvi z masovim zastosuvannyam artileriyi i kinnoti Do desyatoyi godini v zhahlivomu gurkoti strilyanini pravi flangi odnomu nadaye horobrist to sho vin vistupaye na storoni uryadu a inshomu bez sumnivu jogo chiselnist nastilki zblizilisya sho strimkij nalit i silna ataka kinnoti buntivnikiv sho trivala godinu zmushuyut generala Dolgorukova vidstupiti Car yakij takozh bere uchast v boyu pobachivshi sho korona znahoditsya v nebezpeci pripiniv napoleglivu sutichku z Demainzone i zavdav peresliduvachevi buntivnikovi Razinu takij silnij udar z tilu sho rozgromiv jogo vershnikiv i zim yav pihotu Nepravilno zrozumivshij jogo raptovij krugovij manevr patriarh dumayuchi sho zminoyu poziciyi vin maye namir vdariti jomu u flang rozvernuvsya v protilezhnu storonu gotuyuchis jogo zustriti armiya silno roztyagnulasya po rivnini persh nizh vin zmig vipraviti ce bezrozsudne perestroyuvannya Buntivnik Razin pozbavlenij dopomogi ne mav poziciyi dlya gidnogo vidstupu i ne mig znajti poryatunku vtecheyu ale z nechuvanoyu rishuchistyu prorvavsya yak sin vidchayu skriz pihotu carya the buryings of the Czar s Infantry na svoyu pervisnu poziciyu i z yednavshis z patriarhom skomanduvav lt potim gt vidstup shob popovniti svoyi poridili roti U comu boyu Velikij Gosudar vtrativ p yat praporiv tri kinnih vijsk i dva pihotnih buntivniki trinadcyat a yih sherengi povernulisya bezzhalno pobitimi Viyavlyayetsya krim patrirha v bitvi bere uchast sam car Ale z biografiyi Oleksiya Mihajlovicha nam shos pro ce nichogo ne vidomo Vochevid mova jde pro carya Fedora yakij dijsno mig buti prisutnim u stani inozemnoyi infanteriyi dlya dodannya armiyi novogo zrazku Dolgorukova bilshoyi legitimnosti Prodovzhimo chitati dokument Voni vdarili vsim svoyim vijskom yim v til i dobilisya velikogo uspihu zavdavshi velicheznih vtrat ubitimi poki buntivnik Razin znovu ne zustriv yih u front i z novoyu lyuttyu prodovzhuvav bitisya vid dvanadcyati godin do troh z nastilki zminnim uspihom ser sho jogo tut vazhko opisati Ale bez sumnivu bij buv takim spekotnim sho ci armiyi bilisya vrukopashnu a deyaki polki zovsim peremishalisya mizh soboyu Ubitih v armiyi Gosudarya bulo ponad 7000 Buntivnikiv bulo vbito bilshe 16 000 a 24 000 balamutiv yaki brali uchast v cij navali bulo vzyato v polon a takozh zahopleno ponad 300 voziv i znaryad Ale na pam yati lyudstva ne bulo zdobuto bilshoyi peremogi nad stotisyachnim vijskom Viddanij Vam Moskva 15 lyutogo 70 71 Pered ochima postaye kartina nebuvalogo bitvi Mozhlivo same tomu falsifikatori istoriyi obhodili storonoyu ce unikalne dzherelo Tim ne mensh dokument projshov serjoznu pravku Zvernit uvagu na datu roku ce yavna vstavka z popravkoyu na starij i novij kalendari Cikavo chomu pislya Viddanij Vam nemaye imeni avtora Za stilem napisannya lista napisano anglijskimi literami yavno oficerom frontovikom i prisvyacheno anglijskomu korolyu duzhe shozhe na listi Patrika Gordona Ta zh harakterna stilistika yaku vazhko splutati z chimos inshim Mabut ce i ye urivki z bezpovorotno zagublenih shodennikiv P Gordona Hto otrimav peremogu Zgidno z listom bij jshov z pereminnim uspihom i nihto ne buv povnistyu peremozhenij Odnak dali avtor pishe sho vdalosya zahopiti v polon samogo Razina i jogo chekaye lyuta kara Ce duzhe shozhe na podalshu vstavku Ni hid boyu ni vtrati z boku armiyi Razina ne govoryat pro bezzaperechnu peremogu Dolgorukova Prosta arifmetika yaksho z 100 000 nogo vijska Razina vidnyati 16 000 zagiblih i 24 000 polonenih to vse odno zalishayetsya blizko 60 000 Bij ishov v rukopashnu tobto do ostannogo soldata nihto ne vidstupav Nezrozumilo takozh sho stalosya z patriarhom i jogo armiyeyu Pro te sho pidsumok ciyeyi bitvi dlya armiyi Dolgorukova buv ne nastilki veselkovim mi znahodimo bezlich inshih nezalezhnih svidchen zi zbirki togo zh A G Mankova A toj poslanec proti zakolotnikiv moskovskij general Dolgorukov vimagaye stotisyachnu armiyu a inakshe ne virishuyetsya zdatisya na ochi vorogovi Ale carskij dvir ne v silah zibrati taku armiyu oskilki tyaglij lyud ne hoche vnositi na ce pyatinu posilayuchis na svoyu nespromozhnist Moskva Yak mi bachimo rosijski lyudi vpershe vidmovlyayutsya utrimuvati carske vijsko i ne platyat podati Dolgorukovu dlya pridushennya zakolotu potribno ne menshe 100 000 soldativ todi yak za oficijnoyu versiyeyu kilkist vijska Razina stanovila u rizni chasi vid 1000 do 8000 cholovik sho vidrazu zh stavit pid sumniv cyu oficijnu versiyu Pogani visti z Moskvi U Moskoviyi i osoblivo u stolici Moskvi spravi jdut duzhe pogano yak pro ce jdetsya v listah otrimanih zvidti Povidomlyayetsya sho mizh buntivnikom Razinim i carskoyu armiyeyu vidbuvsya zhorstokij bij v yakomu carske vijsko bulo zovsim rozbite i zverneno do vtechi a voyevoda Dolgorukov uzyatij v polon i vidpravlenij do forteci Frankfurt na Majni 30 sichnya povidomili sho polozhennya v cij krayini Moskoviyi staye girshe z kozhnim dnem i buntivnik Razin prosuvayetsya vse dali Vse sho ne koritsya jomu dobrom vin pidporyadkovuye vognem i mechem i stav nastilki silnij sho lyudyam zdayetsya nemozhlivim jomu protistoyati Velika chastina yih moskovitiv krashogo vijska rozbita rozgromlena i zahoplena yim v polon i dolya nadzvichajno jomu Razinu spriyaye Jogo vijsko nalichuye zaraz ponad 30 000 cholovik Zdebilshogo ce dobre navcheni soldati yakih dobre oplachuyut i goduyut Vse zhittya v krayini prizupinilosya Vilno Krivavij rezultat moskovskogo zakolotu Z riznih misc na moskovitskoyi kordoni z dostovirnistyu povidomlyayut sho zgadanij buntivnik Razin perebiv bezlich moskovskih znatnih lyudej razom z yakimi zaginuli takozh deyaki horobri nimci polkovnik Myunhgauzen polkovnik Kvele polkovnik Shtrassburg Do sih pir she ne znayut sho stalo z inshimi dobre vidomimi lyudmi Vse she prodovzhuyut povidomlyati pro te sho armiya velikogo knyazya moskovskogo absolyutno rozbita Poki bilshist listiv zvidti z Moskoviyi shodyatsya na tomu sho polozhennya v krayini duzhe vazhke Pislya togo yak bezlich silnih vijsk poslanih proti zakolotnika potrapili do nogo v ruki car nastilki zlyakavsya sho ne zbirayetsya bilshe posilati proti nogo vijska Otrimano takozh zvistka nibi v Moskvu nedavno bulo dostavleno bagato ubitih i poranenih v tomu chisli duzhe znatnih lyudej i nibi voyevoda Dolgorukov uzyatij v polon i majzhe vsya jogo armiya rozbita Tomu v Bilij Rusi vvazhayut sho sprava moskovitiv majzhe zovsim prograno Lyutij 1671 r Chutki pro peremogu velikogo knyazya moskovskogo nad jogo buntivnimi piddanimi ne buli virni V ostannih listah z ciyeyi krayini lt Moskoviyi gt stverdzhuyetsya sho vozhd povstalih prodovzhuye domagatisya takih uspihiv sho ye pidstavi poboyuvatisya spravzhnogo perevorotu tim bilshe sho yak kazhut bagato boyar z chisla najbilsh znatnih lyudej korolivstva tezh povstali Lyutij 1671 r U listah poduchennij z ciyeyi krayini lt Moskoviyi gt pidtverdzhuyetsya uspih vozhdya buntivnikiv yakij krim Astrahani i Kazani opanuvav majzhe p yatdesyatma inshimi vazhlivimi mistami Do cogo dodayut sho Dolgorukov komanduvach vijskami velikogo knyazya viduzhavshi pislya nebezpechnoyi hvorobi zbiraye silnu armiyu shob vistupiti proti zakolotnikiv chislo yakih dosyaglo 200 000 cholovik Kazhut she sho perskij korol znahoditsya v zgodi z nimi lt buntivnikami gt i obicyav poslati yim dopomogu z boku Kaspijskogo morya Vazhke stanovishe v Moskvi Sho stosuyetsya polozhennya v Moskvi to vono nadzvichajno pogane tak yak zakolotnik Razin rozbiv voyevodu Dolgorukova general lejtenanta Romodanovskogo generala Nashokina i majzhe vsih znatnih moskovskih paniv yaki virushili v pohid i zmusiv utikati vsyu yihnyu armiyu Sichen 1671 r Vsi polski dvoryani sho znahodyatsya v Moskoviyi tezh povinni buli piti na viruchku carskomu vijsku ale nazad yih povernulosya tak malo nemov yih vodili na zabij Naselennya Svyashennoyi Rimskoyi Imperiyi strimko skorochuvalasya popovnennya armiyi novogo zrazka obhodilosya yevropejcyam dorogoyu cinoyu Ne darma v inozemnih dzherelah porivnyuvali rekrutski nabori novih dvoryan z tim sho yih vodili na zabij V Yevropu povertalisya odinici Pro te naskilki vazhko davalasya rosijska sluzhba inozemcyam mozhno zrozumiti z Fabriciusa yakij pishe Tim chasom z Astrahani bulo poslano 4000 cholovik shob blokuvati Stepana na Yayiku do vesni z 4000 cholovik nazad povernulosya blizko 400 Tobto z pohodu na Ural de osoblivih bojovih dij istorkiami ne vidznacheno nazad do Yevropi povernuvsya lishe kozhen desyatij cholovik 3600 navichno zalishilisya v yayickih stepah Pro perevagu vijsk novogo inozemnogo ladu nad starim nevarto j kazati Okrim pidbirki A G Mankova svidchennya shodo oblogi Moskvi pidtverdzhuyutsya takozh polskimi dzherelami Z Rigi pishut sho Stenka Razin moskovskogo carya tak porushiv plebs sho do zakolotu priyednalosya vzhe trista tisyach Proti nogo zalishivsya Dolgorukij voyenachalnik yakij spalyuye sela mista zamki ohopleni zakolotom Odnak cimi svoyimi diyami Dolgorukij pidliv masla u vogon Oburennya tak posilivsya sho car zakrivsya v stolici Vid Astrahani do stolici protyagom majzhe dvohsot mil utvorilasya pochitaj pustelya cherez cej zakolot Vinisheno chotirista tisyach cholovik Duzhe ne hotilosya falsifikatoram istoriyi rozkrivati ne abi yaki masshtabi Gromadyanskoyi vijni k vesni pid Razinim majzhe vsya Yevropejska chastina Moskovskogo carstva jogo velichezna armiya stanovit ne odnu sotnyu tisyach voyiniv Polski dzherela vidverto svidchat pro same vijsko povstaciv povnistyu rozbilo prozahidni armiyi i pidijshlo do stolici de shovalisya reshtki vijska Dolgorukova Sered inozemciv panuye panika vhid do stolici kozacko ordinskih sil ochikuyetsya zi dnya na den Chislo zakolotnikiv zbilshilosya do dvohsot tisyach zakolotom ohopleno nastilki bagato zemli sho zajnyavsya vzhe v 12 milyah vid samoyi Moskvi Nastroyi u Moskvi Shturmuvati Moskvu rosijsko ordinski sili ne planuvali chekali na peregovori Gollandskij Merkurij povidomlyaye sho oboronyati stolicyu zahidniki zbiralisya na vulicyah mista de spishno zvodyatsya zmicnennya Stepan Razin moskovskij buntivnik yakij vistupiv proti carskoyi velichnosti pripustivsya pomilki koli vin zabarivsya z pohodom na Moskvu bo teper ves derev yanij misto z vulici na vulicyu perekrito zastavami Os viyavlyayetsya yak bulo togo chasu Razin pid stinami Moskvi a inozemni chastini peregorodili barikadami vse misto Nichogo podibnogo rosijski istoriki ne rozpovidali V tomu sho cya kartina bula nedalekoyu vid istini mozhna perekonatisya chitayuchi inshogo ochevidcya podij Os yak Yustas Marcij opisuye nastroyi v tabori inozemciv Razin najnyav i rozislav rozvidnikiv yaki povinni buli povidomlyati sho diyetsya v Moskvi Krim cogo vin vidibrav najzapeklishih negidnikiv yaki povinni buli tayemno hoditi po rosijskih zemlyah i de tilki zmozhut vlashtovuvati pozhezhi Vin spodivavsya povnim rujnuvannyam postaviti carya v bezvihidne stanovishe i v toj zhe chas posiyati novi zakoloti Strahi nide v cej chas ne buli taki veliki yak v Moskvi Osoblivo dvir mav pidstavi dlya takih poboyuvan oskilki tut tayemno zvazhuvali vsi vidomosti pro poneseni vtrati i zakoloti sho vinikali vsyudi Nashadki navryad chi poviryat tomu sho odna lyudina za takij korotkij chas zajnyala taku teritoriyu i spustoshila taki oblasti sho na prostori u 260 nimeckih mil vse prijshlo v povnij bezlad Prihodiv chas ostannih viprobuvan nesuchi Caryu svidoctva slabkosti jogo doli a Razinu svidchennya jogo zlitu Nastroyi prostogo narodu buli rizni i v Moskvi chastina pochala rozbigatisya radiyuchi povstannyu inshi z zhahom divilisya na nasuvannya zagrozi Nezabarom buli poklikani vijska i chislo zahisnikiv silno zbilsheno shob gorodyani ne viyavilisya zdobichchyu Razina abo opinivshis bez zahistu pri jogo nablizhenni z perelyaku sami ne vidchinili b jomu vorota Bagato zhiteliv stolici radiyut shvidkomu prihodu razinskih vijsk Faktichno inozemni najmanci led strimuyut gorodyan shob ti z perelyaku sami ne vidkrili vorota otamanu Vorota pered rozbijnikami zazvichaj zakrivayut na vsi zasuvi a vidkrivayut pered vizvolitelyami Ale zh nastroyi v Moskvi buli cilkom pevnimi Koli odnu lyudinu vzhe v litah spitali sho treba robiti yaksho Stenka pidstupit do stin mista Moskvi vidpoviv sho treba vijti jomu nazustrich z hlibom sillyu ce yak vidomo ye v Rosiyi znakom druzhelyubnosti i priyazni Tu lyudinu bulo shopleno i povisheno Jogann Yu Marcij sho predstavlyaye tabir inozemciv duzhe yaskravo opisuye bezvihid polozhennya Peredchuttya liha pogirshilosya koli stalo vidomo sho prihilniki buntivnikiv z fakelami vzhe v misti i nasolodzhuyuchis pomstoyu v svoѐm nestrimnomu gnivi vzhe zrobili kilka pidpaliv Meni samomu bulo vidno yak nedaleki vse vid smerti osoblivo zh carski sanovniki adzhe same yih Razin zvinuvachuvav u vsih bidah i bagatoh z nih vimagav vidati tak sho na nih chekala virna smert yakbi vidvazhnij Dolgorukov sam bilsh nizh bud hto inshij yakij perebuvav pid zagrozoyu ne viruchiv vsih Vidomo sho Razin visuvav Caryu yakis umovi miru golovnim z yakih bulo vidati boyar zradnikiv Ci umovi mali harakter ultimativnih yaki slid negajno obgovoriti na peregovorah Ce pidtverdzhuye zokrema i J Marcij vvazhayuchi ci peregovori ryativnimi dlya inozemciv bo inshogo vihodu z pastki ne bulo Mirna ugoda z povstancyamiTakim chinom rozgromivshi u lyutomu 1681 r vijsko Yuriya Dolgorukova Stepan Timofijovich pidijshov do stolici zupinivshi svoyi armiyi u 12 milyah vid Moskvi Dlya ordinskih vijsk Razina vona bula simvolom pravoslavnoyi religiyi rezidenciyu cariv sho buli pomazanikami Bozhimi tobto Yerusalimom shturmuvati yakij dlya otamana bulo spravoyu bogoprotivnoyu Bilsh togo v rukah u zmovnikiv boyar u roli zaruchnika zalishavsya ostannij kozir diyuchij car Fedir Oleksijovich Same tomu stara boyarska znat i zaproponuvala boyaram zahidnikam vstupiti u peregovori Pri comu Razinim zavzhdi pidkreslyuvalosya sho voni budut vestisya ne z boyarami zradnikami a tilki z carem Tomu Velike pravoslavne vijsko virishilo chekati aktu povnoyi kapitulyaciyi i gotuvalosya do urochistogo v yizdu v pravoslavnu stolicyu Z pivdnya do neyi pidijshlo pidkriplennya chastini pid komanduvannyam knyazya Vasilya Borisovicha Sheremetyeva Uchast latinskih boyar zmovnikiv zdavalosya bula virishena Gromadyanska vijna nimi bula de fakto prograna Umovi staroyi boyarskoyi znati Vsi she prodovzhuyut povidomlyati pro te sho armiya Velikogo Knyazya Moskovskogo absolyutno rozbita i sho buntivnik zaproponuvav jomu shist nastupnih umov Yaksho Velikij Knyaz hoche uniknuti podalshogo peresliduvannya vin povinen Viznati Razina Carem Kazani i Astrahani Vidnoviti na prestoli patriarha Viplatiti 20 miljoniv groshima Vidati desyatoh zi svoyih Knyaziv Vistaviti portret Razina Shorichno viplachuvati pevnu daninu Stepan Timofijovich yakij viv ci peregovori vid vsih rusko ordinskih sil visunuv taki umovi ne vipadkovo prote yih zmist buv principovo spotvorenij pri perekladi tlumachami Zokrema viyavlena pravka originalu u pershomu punkti skorishe za vse oznachaye sho zamist Razin v originali stoyalo im ya carevicha Oleksiya Same starshij sin carya Oleksiya Mihajlovicha Oleksij Oleksijovich mig buti viznanij Carem Kazani ta Astrahani bo ce tituli Velikogo Knyazya vsiya Rusi yakim vin i buv po krovi Razin ne mig pretenduvati na Velikoknyazhij titul ni za yakih umov ce utopiya U drugomu punkti v misce Vidnoviti na prestoli patriarha slid chitati Vidnoviti Nikona patriarha Pershi dva punkti absolyutno zrozumili v rusli danoyi rekonstrukciyi bo i carevich Oleksij Oleksijovich i patriarh Nikon spravdi buli v stani Razina Ale ce povnistyu perekreslyuye oficijnu versiyu povstannya z gosudarevoyi gramotoyu tomu nebezpechni imena zaterli zrobivshi bilsh bezpechni vstavki Vsi hto priyizhdzhaye z Moskvi pidtverdzhuyut vidomosti pro povstannya Glava jogo velit sebe tituluvati Knyaz Stepan Razin otaman Vin mozhna skazati trimaye u svoyih rukah obidva velikih Carstva Astrahanske i Kazanske i bere odne misto za inshim Vsih tamteshnih nimciv i shvediv vin vzyav na sluzhbu i z yih chisla tak samo yak i z kolishnih polonenih polyakiv nabliziv do sebe najrozumnishih priznachiv yih derzhavnimi radnikami i takim chinom zasnuvav spravzhnyu derzhavu Jogo armiya zaraz nalichuye ponad 100 000 osib Vin vimagaye vidati jomu Moskovskogo generala Dolgorukova i she 14 inshih znatnih lyudej a inakshe vin maye namir yih sam zahopiti Uvagu tut zaslugovuye zgadka pro 14 prizvish razom z Dolgorukovim yakih prosiv vidati Stepan Razin Voni viplivut pid chas Buntu strilciv u 1682 roci povnistyu pidtverdivshi pravilnist danoyi rekonstrukciyi cogo periodu Ochevidna i pravka u p yatomu punkti Vistaviti portret Razina Naspravdi na Rusi v toj chas portretiv ne bulo Vtim buli parsuni sho pisalisya yak pravilo z lyudej carskoyi krovi abo z patriarhiv V danomu vipadku mabut Stepan Timofijovich vimagaye vistaviti po monastiryah parsuni nevinno ubiyennogo yak vvazhali razinci carya Oleksiya Mihajlovicha Ci parsuni buli neshadno znisheni prosvyetityelyami oskilki pokijnij monarh buv dlya Yevropi vtilennyam tiraniyi ostannim griznim carem Same tomu originalnih zobrazhen carya Oleksiya zbereglosya tak malo Vid moskovskih boyar peregovori z taborom Razina provodiv V V Golicin yakij spishno pribuv z Yevropi i she ne zaplyamuvav sebe krov yu Ce persha poyava Golicina na istorichnij sceni Istorichni paraleli z Rusko tureckoyu vijnoyu 1677 1881 U tradicijnij istoriyi vishezgadani peregovori na dumku rosijskogo doslidnika A Kasa vidbilisya u 1681 roci yak Bahchisarajska mirna ugoda Zgidno Radyanskoyi istorichnoyi enciklopediyi Bahchisarajskij mirnij dogovir 1681 r zavershiv vijni 1670 h rr Rosiyi z Turechchinoyu i Krimskim hanstvom Dogovir buv ukladenij u Bahchisarayi 13 sichnya Jogo osnovni umovi peremir ya na 20 rokiv mezha mizh Rosiyeyu i Turechchinoyu prohod po Dnipru Kiyiv Vasilkiv Tripillya mistechka Didivshina i Radomishl za Rosiyeyu Turechchina viznala vozz yednannya Livoberezhnoyi Ukrayini i Kiyeva z Rosiyeyu a zaporizkih kozakiv yiyi piddanimi Oleksandr Kas v istorichnij praci Ostanni roki Imperiyi visunuv duzhe cikave pripushennya zauvazhivshi z yakoyu razyuchoyu hronologichnoyu tochnistyu pereplitayutsya podiyi Rosijsko tureckoyi vijni 1677 1681 rr i t zv Selyanskoyi vijni S T Razina nibito 1667 1671 1677 Pochatok Rosijsko tureckoyi vijni 1677 1667 Pochatok Selyanskoyi vijni Kinec 1677 r buntivni kozaki vhodyat v Kiyiv vsim inozemcyam daruyetsya zhittya i navit groshovu dopomogu Ce rezultat Andrussovskogo peremir ya listopada 1677 r Kinec 1677 1667 r Razin bez boyu vhodit do Caricina niyakih rozprav ne sposterigayetsya Dali vin bezpereshkodno plavaye v Yayik cherez Astrahan bez yedinogo postrilu U nayavnosti ukladennya peremir ya Moskovskogo carya z kozacko ordinskim vijskom 1678 1679 r Pererva v Rosijsko tureckij vijni 1678 1679 1668 1669 r Razinske povstannya timchasovo prizupineno istoriki vidpravlyayut Stepana Timofijovicha u kruyiz po Persiyi pro nogo nichogo ne chutno bilshe roku II polovina 1679 r Pochatok intensivnih bojovih dij pid Kiyevom Romodanovskij shturmuye Dnipro i terpit povnu porazku II polovina 1679 1669 r Vidnovlennya vijni Razin bere Caricin i Astrahan 1679 1669 r Andrusivskij dogovir za yakim moskovska derzhava podilyayetsya na tri nezalezhni derzhavi Moskovske carstvo car Fedir Oleksijovich Slobidska Ukrayina i Krim carevich Simeon Oleksijovich Povolzhya i Sibir carevich Oleksij Oleksijovich 1680 r U Povolzhya spishno perekidayetsya pretorianska pihota Povstali donski kozaki razom z Vijskom Zaporozkim ta Yayickim kozactvom prorivayut Byelgorodsku chertu i spryamovuyut armiyu do Moskvi Pogromam piddayutsya moskovski slobodi na pivdni vid Stolici Hvilyuvannya pid Tuloyu i Kolomnoyu nibito razinskih agentiv ce vidobrazhennya povstannya buntivnih kozakiv z pivdnya Tradicyjno ci yaskravi podiyi zakarbuvalisya yak pohid na Moskvu Vaski Usa yakij nibito popaliv Moskovski posadi vid velikoyi tugi za carskoyu sluzhboyu 1680 1670 r Razin vidpravlyayetsya u Moskovskij pohid vgoru po Volzi Jomu na zustrich z pid Penzi vihodit knyaz Dolgorukov ce i ye pretorianska infanteriya sho bula spishno vidpravlena v Povolzhya Vijska Razina strimko nablizhayutsya do Moskvi zi shodu Voni vihodyat na rubezhi r Oki pid Muromom Prostezhuyetsya vrazhayucha sinhronnist kazhe A Kas Ce podiyi odniyeyi i tiyeyi zh gigantskoyi vijni Yiyi masshtabi buli nastilki velichezni sho oomanivski istoriki sprobuvali rozbiti ci podiyi na okremi vidrizki zvuzili i rozkidali yih v chasi Mozhna stverdzhuvati sho Gromadyanska vijna 1677 1681 rr ce najbilsha vijna v istoriyi lyudstva na toj chas Z oboh storin u nij bralo uchast do miljona osib Staro ordinski sili vzyali verh Tatarske posolstvo do Moskvi Shertnaya gramota krimskogo Hana Murat Gireya vchinena pred Rossijskimi poslancyami zgaduye i nastupnij vazhlivij punkt Bahchisarajskogo dogovoru ta za minuli tri roki kazna nasha bez ubavki k nam nadislati i nadali vid ninѣshnyago 1091 roku kaznu nashu posilati zh bez ubavki Sho ce za skarbnicya yaku povinen bude nadsilati Moskovskij car Krimskomu hanu staye zrozumilo iz litopisa Samovidcya Umovi ukladennya peremir ya opisuyutsya tam nastupnim chinom U Voskresinya Hristovo posol Jogo Carskoyi Velichnosti na prizvishe Tyapkin povernuv vid Tureckogo Monarha z yakim i Tatarskij posol v kilkadesyat konej ishov do Jogo Carskoyi Velichnosti bo Tureckij Monarh zleciv Hanovi Krimskomu zachinati zgodu chiniti z Jogo Carskoyu Velichnistyu Pro yaku tak traktuvavshi z onim Tyapkinim u Krimu ta postanovivshi yaku daninu maye davati Jogo Carska Velichnist turchinovi cherez ruki hanski i na tomu prisyagshi u Krimu i do Jogo Carskoyi Vechichnosti poyihali po pidtverdzhennya tiyeyi Zgodi Govoryachi suchasnoyu movoyu moskovske carstvo zobov yazali viznati porazku i viplachuvati postijnu daninu Z poslom Vasilem Tyapkinim do Moskvi vidpravlyayetsya yakijs tatarskij posol z velicheznim pochtom Zvernit uvagu data pidpisannya dogovoru zovsim ne 13 01 1681 yak stverdzhuye Radyanska enciklopediya a den Hristiyanskoyi Pashi Voskresinnya Hristovogo Ce strogo uzgodzhuyetsya z nashim hronologichnim lancyuzhkom u lyutomu Razin rozgromiv Dolgorukova pid Muromom v berezni pidijshom do Moskvi V cej zhe chas ukladayetsya mir na tatarskih umovah a na pochatku kvitnya delegaciya virushaye do carya u Moskvu po pidtverdzhennya ugodi Yaksho navit gipoteza O Kasa ne pidtverditsya taka shema yak bachimo bula poshirenoyu dlya tih chasiv Otzhe pislya pidpisannya z boku knyazya Golicina gramot u tabori Razina Stepan Timofijovich zgidno cij rekonstrukciyi vidbuv z delegaciyeyu do Moskvi shob zustritisya z carem Fedorom Oleksijovichem ta zatverditi vsi umovi ugodi Stare blagochestya i drevnye pravoslav ya povertalisya do Moskvi Znatni boyari povinni buli znovu zanyati svoyi miscya u Dumi Kliku zmovnikiv na choli z Odoyevskim Romodanovskim i Dolgorukovim chekala lyuta kara Yih cej scenarij niyak ne vlashtovuvav i voni pochali diyati Kinec povstannyaZgidno z povidomlennyami I Yu Marciya i inshih ochevidciv vsih inozemciv vryatuvav knyaz Dolgorukov pri chomu vryatuvav nespodivanim chinom koli jogo samogo vvazhali pershoyu i nevidvorotnoyu zhertvoyu povstannya Analizuyuchi yak Dolgorukov mig vryatuvati stanovishe koli jogo armiyu bulo povnistyu rozbito a vorog stoyav pid stinami Moskvi i naselennya bulo povnistyu na boci povstalih doslidniki shodyatsya na dumci tilki hitristyu i pidstupnistyu Pidstupnij plan knyazya Dolgorukova M I Kostomarov pryamo govorit Nevidomi podrobici vzyattya Stenki ale suchasni inozemci ta malorosijska litopis kazhut sho vin buv uzyatij obmanom Duzhe stislo uzyatij obmanom vochevid podrobici viyavilisya nastilki nepriyemnimi sho istorik virishiv yih opustiti Zgodom z yavilasya istorichna kazka movlyav domovitij slovo zh yake donskij kozak Kornilo Yakovlev shopiv Stepana ta Frola Razinih u Kagalniku ta priviz do Moskvi Slabkist oficijnoyi versiyi areshtu Tradicijna versiya areshtu Razina nastilki nejmovirna i maye stilki traktuvan yaki superechat odne odnomu sho ne mozhe vvazhatisya serjoznoyu Cikavo yak kozaki Yakovleva mogli zahopiti otamana yakij mav za soboyu desyatki tisyach shabel Nezrozumilo j navisho vse ce domovitomu kozakovi she j hreshenomu batku Stepana Timofijovicha ta bojovomu tovarishu Timofiya Razina Kozacke kolo v shtabi Razina bulo obranim i perevirenim ne odnoyu spilnoyu bitvoyu vono b prosto ne dozvolilo poloniti legendarnogo otamana z jogo bratom Dovezti yih z vyazanimi do Moskvi cherez tisyachi kilometriv zemel sho kontrolyuvalis povstancyami cherez sotni kozackih roz yizdiv bulo prosto nerealno Rozumiyuchi vsyu utopichnist takoyi versiyi Mikola Kostomarov vdayetsya vse do tiyeyi zh kazki pro chaklunstvo Razina Oboh brativ privezli spochatku v Cherkask de Stepana pomistili v cerkovnomu pritvori na lancyugu v nadiyi sho sila svyatini znishit jogo chari i jomu ne vdastsya vtekti Yaksho oficijna istoriya vipravdovuye svoyi vikladki charivnictvom to navryad chi ih slid sprijmati serjozno Prote do ostannogo zalishilosya nezrozumilim u chomu zh skladavsya obman Dolgorukova Zahoplennya otamana pid Moskvoyu Strata Stepana Razina Poshtova marka Obman pro yakij govoryat bagato dzherel polyagav u tomu yak zmovniki skoristalisya tim sho Car pogodivsya visluhati Razina i zaprosiv jogo do Kremlya Za rezultatami poperednih domovlenostej u kvitni 1681 roku v stolicyu rushaye urochistij kortezh Stepana Timofijovicha Vin yide z vazhlivoyu misiyeyu zvilniti Carya z pid latinskoyi opiki i zaareshtuvati zradnikiv Vidpovidno do danoyi rekonstrukciyi ce i ye ti sami Tatarski posli sho viyihali z Tyapkinim ta Golicinim u kvitni 1681 roku Stepan Timofijovich buv upevnenij u pravoti svoyeyi spravi i nikogo ne boyavsya ale trapilasya zrada Niyakoyi bidi nemaye vidpoviv Senka Nas prijmut z pochestyami najbilshi panove vijdut nazustrich podivitisya na nas Za kilka verst vid Moskvi poyizd zupinivsya Z Razina znyali jogo bagate plattya i odyagli v lahmittya Z Moskvi privezli velikij viz z shibeniceyu Tomu kazki pro provezennya Razina v lancyugah na shibenici vid samogo Donu ochevidna brehnya oskilki lancyugi odyagli vzhe pered samoyu Moskvoyu Otaman ide do Moskvi u skladi velikogo posolstva z povnoyu upevnenistyu sho jogo chekaye urochistij prijom Pro ce jdetsya zokrema u povidomlennyah inozemciv Ves dovgij shlyah vin tishivsya nadiyeyu sho bude govoriti z samim Velikim Gosudarem i pered nim usno zahistit spravu svoyu Stenke zavzhdi zdavalosya sho ye bagato pro sho treba rozpovisti Gosudaryu a tomu vazhlivo ce znati Dolgorukov prekrasno rozumiv yaksho Razin v yide v Moskvu yak peremozhec v cej zhe den obrubki jogo tila budut kinuti moskovskim sobakam Tomu pered samoyu Moskvoyu zagin Razina bulo znisheno a samogo otamana pereodyagli v lahmittya i ogolosili rozbijnikom Os sho pishe Jogann Marcij pro vtilennya cogo brutalnogo planu A oskilki spochatku z nim obhodilisya laskavo i majzhe tak yak yaksho b vin buv vilnij to starannyami Kornili v suprovodi chislennogo zagonu naspravdi ce bula varta vdalosya privezti jogo Razina do stolici ruteniv Moskvi Vin ne dosyag she mista koli nazustrich buli vislani dvi tisyachi varti shob ohoronyati jogo micnishe voni shopili jogo Inscenuvannya vijskovoyi peremogi Dolgorukovim Takim chinom aresht otamana bulo zdijsneno pered samoyu stoliceyu Razin yihav do Carya ne pidozryuyuchi niyakogo pidstupu ale pidlist Dolgorukova ne znala mezh i zakoniv Zagin Stepana Timofijovicha pered samoyu Moskvoyu potraplyaye v zasidku vsyu svitu vbivayut a Stepana Timofijovicha berut u polon V comu i polyagaye velikij obman boyarina Dolgorukova Obman nastilki merzennij i ganebnij sho podrobici areshtu Razina dosi namagayutsya ne visvitlyuvati Dolgorukov virishiv obigrati svoye diyavolske diyannya yak peremogu u virishalnij bitvi tomu v yizd polonenogo Razina v Moskvu obstavili yak cile teatralne dijstvo Vin buv dostavlenij do Moskvi viperedchayuchi jogo jshli 400 pishih voyiniv z rozgornutimi praporami i zapalenimi fakelami Za nimi sliduvav zagin kozakiv na choli z komandirom sho areshtuvav cogo zlochincya Vin Razin perebuvav na vozi u viglyadi eshafota de stoyala shibenicya Prapori rozgornuli shob inscenuvati peremogu nad velicheznoyu armiyeyu nibito v chesnomu boyu Zvidsi i popovzli chutki pro nejmovirnu absolyutno nespodivanu peremogu koli zdavalosya inozemciv vzhe nisho ne moglo vryatuvati U bagatoh povidomlennyah tak i govoritsya sho spochatku Dolgorukova rozbili spravu povnistyu prograno I raptom v Moskvu v yizhdzhaye triumfator Dolgorukov z Razinim na eshafoti yakogo shopili zradnicki koli vin yihav do Carya na uklin Strata Stepana Razina Strata Stepana Razina Anglijska gravyura Majzhe vidrazu po v yizdu v stolicyu Razina bulo nakazano stratiti Misce strati bulo obgorodzheno troma kordonami nimciv na stratu dopuskalisya tilki inozemni oficeri zhodnogo rosijskogo Napevno Dolgorukov z boyarami ne hotili shob eshafot stav dlya otamana tribunoyu z yakoyi Stepan Timofijovich mig rozpovisti i pro divnu zagibel carya Oleksiya Mihajlovicha i pro jogo zhivogo sina carevicha Oleksiya i pro patriarha Nikona sho pidtrimav sotni tisyach lyudej yaki vzyalisya za zbroyu i pro zvirstva inozemnih voyakiv u rosijskih mistah Tomu karu proveli shvidko i skromno buli tilki svoyi Ye svidchennya sho strata bula privedena u vikonannya navit ne na Krasnij ploshi a na boloti zatishnij miscevosti na okolici Moskvi Zgidno z povidomlennyami Marciya vid Razina vimagali ziznan u zlochinah ale marno Na dopitah Razin tak tverdo perenosiv torturi sho nezvazhayuchi na bezlich vikrivayuchih jogo dokaziv i svidchen ne mig rozglyadatisya yak vikritij i zasudzhenij na pidstavi vlasnih svoyih pokazan virisheno bulo sho v interesah Derzhavi treba pospishiti zi stratoyu i poklasti kraj hodili v narodi tolkam pro prichini i vitoki cih podij shob ne buditi nenavisti do dvoru i novu zagrozu dlya Carya V tomu sho vidbuvalosya logika vidsutnya Yaksho Razin zaareshtovanij a jogo armiya rozbita to treba provesti slidstvo spokijno i bez pospihu Potim zaprositi yakomoga bilshe narodu moskovskogo i pokazovo pokarati nenavisnogo rozbijnika Odnak zi stratoyu pospishayut jdetsya pro nenavist do dvoru i novu zagrozu Tak peremozhci ne vchinyayut tim bilshe yaksho mova jde pro spijmanogo rozbijnika Navit pid torturami Stepan Timofijovich provini ne viznav oskilki provini prosto ne bulo vin chesno vikonuvav svij obov yazok zgidno prisyagi caryu Oleksiyu Mihajlovichu zahishav pravoslav ya i stare blagochestya virizav okupantiv i proganyav agentiv yezuyitiv Vin pragnuv zvilniti carya Fedora Oleksijovicha i vidnoviti v pravah patriarha Nikona zhadav pokarati nenavisnih zradnikiv i ochistiti Rus vid latinskoyi zarazi Vtim cya pravda zmovnikam bula zovsim ne potribna tomu kati i pospishali zi stratoyu Yak tilki vin Razin pribuv jogo piddali torturam i buduchi zasudzhenim do smerti vin buv znovu piddanij torturam i strachenij pered palacom prichomu na doshci buli pererahovani vsi jogo zlochini z 1663 roku i ce bulo prochitano vgolos Jogo ruki nogi i golova buli nasadzheni na pali na miskih ploshah a tulub vikinuto Strata Stepana Timofijovicha bula zustrinuta v narodi vkraj negativno Bagato hto ne viriv u smert znamenitogo otamana ryativnika Hocha nemaye niyakih sumniviv v tomu sho strata protikala zaznachenim chinom bilshist dosi ne hoche viriti sho ce buv spravzhnij golovnij buntivnik Razin oskilki sam kaznѐnnij pered smertyu skazav vi dumayete sho vbili Razina ale spravzhnogo vi ne zlovili i ye she bagato Razina yaki pomstyatsya za moyu smert 207 S 130 Prostij narod takozh zovsim nezadovolenij zgadanoyi stratoyu vvazhayuchi sho zhittya Razina prinesla b bilshe koristi nizh jogo smert i sho cya jogo smert vikliche tilki novi zhorstoki tiranstva 207 S 134 Yak vidno z yevropejskih povidomlen zhittya ciyeyi lyudini viklikala zahoplennya sered rosijskogo narodu jogo strata bula zustrinuta z glibokim zhalem Razin vmirav v povnij vpevnenosti sho viddaye zhittya za prave dilo i peremoga vse odno viyavitsya za jogo prihilnikami Yak pokazhe chas vin mav raciyu Ta j yak moglo buti inakshe yaksho golovnim devizom Razina buv poryatunok viri i Carya Inozemci vzhe usvidomili sho vijnu v Moskoviyi vigrati nemozhlivo rosijskij narod ne prijnyav latinske prosvitnictvo Vsi chekayut novogo tiranstva Boyar zmovnikiv teper vlada mozhna utrimati lishe najzhorstokishimi represiyami I voni ne zmusili sebe dovgo chekati Spochatku po vsomu Razinskij zastavah buli rozislani carski listi pro proshennya Razina i jogo prihilnikiv A cherez kilka dniv Dolgorukov zavdav kilka raptovih udariv po dezorganizovani chastinam narodnih vijsk i vidkinuv voroga vid stolici Vsi ci peremogi mozhna poyasniti tilki virolomstvom zahidnikiv Udaru nihto ne chekav sam Car Fedir pidpisav proshennya i garantuvav mir Vsi ci peremogi suprovodzhuvalisya strashnimi buzuvirstvo pro yaki mi rozpovili v poperednomu rozdili odna rizanina v seli Liskovo chogo vartij Zvirstva fashistiv v Hatini v porivnyanni z diyami nimeckih karateliv Dolgorukova zdadutsya m yakimi Za Rusi popovzla strashna zvistka sho batyushki Stepana Timofijovicha ne stalo Vsi rozumili sho teper mova jde pro genocid rosijskogo narodu Tomu na borotbu z okupantami pidnimayutsya vse hto mig trimati zbroyu vid monashki Oleni Arzamaskoyi do sivogo starih Pislya rozpravi nad razinciv v Verhnomu Povolzhi vidbulisya karalni pohodi na pivdennij shid vid Moskvi v bik Astrahani Zahidniki diyali bliskavichno Os yak opisuye nevidomi podvigi prosvititeliv 1681 roku inozemnij ochevidec z korablya Caricya Ester A tim chasom Jogo Velichnist Gosudar poveliv Knyazyu Kostyantinu Sherbatovu vistupiti v Tambov i vtihomiriti lyutuvali tam zakolotnikiv sho milistyu Bozhoyu i bulo skoyeno I tak za dopomogoyu shibenic bagat plahi krivavih rozprav ponad strati odinadcyati tisyach proizvedѐnnoj rukami kativ i togo sho v boyah vinishili ne menshe sta tisyach cholovik vsi hto prijshov v kolivannya i zbuntuvalisya zemli buli znovu privedeni do pokori 206 S 113 Sto tisyach v Povolzhi sto tisyach v Tambovskoyi guberniyi zahidniki virizali naselennya pid korin yak bezzhalna diyavolska mashina Nalagoditi bilsh mensh organizovanij opir ordinskoyi partiyi vdalosya tilki pid Sambirskomu de v krovoprolitnij bitvi Fedir Sheludyak silno popleskav nimciv Dolgorukova ale buv zmushenij vidstupiti do Astrahani Same cya porazka pid Sambirskomu zgodom vidnesut yak porazku Razina Ale ce falsifikaciya sprava bula vzhe pislya bliskuchogo Moskovskogo pohodu Takim chinom vlitku 1681 roku iniciativa perejshla do prozahidnoyi partiyi Zvistka pro nastilki nespodivanoyu zmini situaciyi bula zustrinuta v Yevropi z velicheznim podivom Vsi znali sho Dolgorukov rozbitij a situaciya v Moskvi blizka do katastrofi Tim bilsh nespodivana bula zvistka pro zatrimannya i strati Razina Bagato hto ne mogli poviriti v takij povorot podij Z Gamburga 4 serpnya 1671 roku Nam pishut z Moskvi sho tam buli chetvertovani tri vatazhka buntivnikiv ale sho Stepan Razin yih vozhd yakogo vvazhali odnim z cih troh she pruchayetsya i prodovzhuye lyutuvati i v pomstu za stratu svoyih spilnikiv rozpravivsya z dvoma moskovitsko velmozhami sho hodit sered jogo branciv 207 S 139 Listi z Moskvi vid 16 lipnya znovu pidtverdzhuyut zvistka pro smert vidomogo vatazhka buntivnikiv Stepana Razina ale pri comu povidomlyayut sho jogo armiya ne perestala buti buntivnoyi i tiranstva chi ne bilshe nizh ranishe Pidstupne vbivstvo Stepana Razina perepovnilo chashu terpinnya rosijskogo narodu Vlitku 1681 roku vijna prodovzhilasya z novoyu siloyu Znishennya Razina davalo zmovnikam lishe timchasovu peremogu Ves radyanskij narod vijshov na borotbu z latinista a peremogti cilij narod nemozhlivo Koli pid diyavolskimi torturami Razin ne promoviv ni stogonu i povodivsya gidno svyatih muchenikiv navit bagato inozemciv zahopilisya nezvichajnim muzhnistyu ciyeyi lyudini Zahopilisya i zhahnulisya voni zrozumili z yakim narodom yim dovoditsya voyuvati Bagato z nih vzhe todi usvidomlyuvali sho povernutisya dodomu zhivimi yim ne sudilosya Nevdali pologi Carici Agafiyi i Nespodivana smert patriarha Nikona Golovnoyu nebezpekoyu dlya prozahidnoyi partiyi teper buli Carevich AleksejAlekseevich i patriarh Nikon Isnuvannya zakonnogo spadkoyemcya ne dozvolyala yim znishiti Carya Fedora i zvesti na tron svogo Imperatora Ta j z Carem Fedorom u zmovnikiv stali vinikati veliki problemi Do lita 1681 roku jogo buduchi vzhe dorosloyu lyudinoyu pochav usvidomlyuvati ves zhah togo sho vidbuvayetsya Deyaki listi Razina i Nikona do Carya vsѐ taki dijshli Fѐdor pochinaye viyavlyati bazhannya vijti z pid opiki Boyar ale v lipni 1681 roki dlya zahidnoyi partiyi i zovsim gryanuv grim u Carya narodivsya spadkoyemec Zajvij pretendent na imperskij prestol plutav vsi karti zmovnikam Potribno bulo terminovo virizati vsyu carsku zvorotnomu vipadku shansi zvesti Petra na prestol stavali nezdijsnennimi I zmovniki pochali dejstvovat Naladit bilsh mensh organizovanij opir ordinskoyi partiyi vdalosya tilki pid Sambirskomu de v krovoprolitnij bitvi Fedir Sheludyak silno popleskav nimciv Dolgorukova ale buv zmushenij vidstupiti do Astrahani Same cya porazka pid Sambirskomu zgodom vidnesut yak porazku Razina Ale ce falsifikaciya sprava bula vzhe pislya bliskuchogo Moskovskogo pohodu Takim chinom vlitku 1681 roku iniciativa perejshla do prozahidnoyi partiyi Zvistka pro nastilki nespodivanoyu zmini situaciyi bula zustrinuta v Yevropi z velicheznim podivom Vsi znali sho Dolgorukov rozbitij a situaciya v Moskvi blizka do katastrofi Tim bilsh nespodivana bula zvistka pro zatrimannya i strati Razina Bagato hto ne mogli poviriti v takij povorot podij Z Gamburga 4 serpnya 1671 roku Nam pishut z Moskvi sho tam buli chetvertovani tri vatazhka buntivnikiv ale sho Stepan Razin yih vozhd yakogo vvazhali odnim z cih troh she pruchayetsya i prodovzhuye lyutuvati i v pomstu za stratu svoyih spilnikiv rozpravivsya z dvoma moskovitsko velmozhami sho hodit sered jogo branciv 207 S 139 Listi z Moskvi vid 16 lipnya znovu pidtverdzhuyut zvistka pro smert vidomogo vatazhka buntivnikiv Stepana Razina ale pri comu povidomlyayut sho jogo armiya ne perestala buti buntivnoyi i tiranstva chi ne bilshe nizh ranishe Pidstupne vbivstvo Stepana Razina perepovnilo chashu terpinnya rosijskogo narodu Vlitku 1681 roku vijna prodovzhilasya z novoyu siloyu Znishennya Razina davalo zmovnikam lishe timchasovu peremogu Ves radyanskij narod vijshov na borotbu z latinista a peremogti cilij narod nemozhlivo Koli pid diyavolskimi torturami Razin ne promoviv ni stogonu i povodivsya gidno svyatih muchenikiv navit bagato inozemciv zahopilisya nezvichajnim muzhnistyu ciyeyi lyudini Zahopilisya i zhahnulisya voni zrozumili z yakim narodom yim dovoditsya voyuvati Bagato z nih vzhe todi usvidomlyuvali sho povernutisya dodomu zhivimi yim ne sudilosya Amnistiya vsim pravoslavnim zahisnikam ogoloshuyetsya urochisto pochinayutsya goninnya na inozemciv Car nablizhaye do sebe svogo ridnogo dyadka Velikogo Knyazya Ivana Mihajlovicha Ostannij nichogo spilnogo zi zmovnikami z Latinskoyi partiyi ne mav oskilki buv yih lyutim protivnikom Lyudvig Fabricius pishe Tim chasom dyadko Carya proviv generalnij oglyad A sered inozemciv na kerivnih posadah u rosijskih vijskah bulo bagato takih sho otrimali svoyi visoki chini shvidshe za vpodobannyam nizh po zaslugah Yim dovelosya piti u vidstavku Inshi polkovniki buli navit rozzhaluvani znovu u praporshiki Tut pochalisya veliki narikannya i stogin Kozhen shukav dopomogi u svoyih dobrih pokroviteliv Odnak dyadko Carya buv znatnij i mogutnij robiv vse yak jomu zamanetsya Vin buv bagatij priblizno pidpolkovnikom i vselyav molodomu caryu vse sho hotiv Povstannya znovu spalahnulo voseni 1681 roku pislya zagibeli patriarha Nikona i vidluchennya carevicha Oleksiya vid zemnogo zhittya Hvilyuvannya sposterigayutsya povsyudno vid Dunayu do Bilogo morya Rushijnoyu siloyu bula regulyarna armiya Moskovskogo carstva kozaki ordinci Projshovshi vognem i mechem po volzkih mistah vgoru vijsko jde na Moskvu Vijska Razina vsyudi zustrichayut z vidkritimi obijmami yak zakonnu vladu Opir nadayut tilki carski vijska osnovu yakih skladayut najmanci z Yevropi na choli z moskovskimi voyevodami sho nalezhat do otochennya Sofiyi Oleksiyivni Vtim vijsko Stepana Timofijovicha vsyudi zdobuvaye nishivni peremogi Usunennya z tronu carevicha Fedora Pislya smerti batka Sofiyi yak starshij sestri yij vdalosya uvijti v doviru do brata Fedora Ale carevicha revno oberigav nastavnik vid duhovenstva Simeon Polockij Rozvivayuchi cyu versiyu doslidnik stverdzhuye sho nastupnim krokom majbutnoyi carivni Sofiyi bulo vidstoronennya vid prestolu najstarshogo z carevichiv Oleksiya Oleksijovicha Vtim shob pidibratisya do brata Fedora Sofiyi z boyarami soratnikami potribno bulo pozbavitisya inshogo duhovnogo avtoriteta Simeona Polockogo Toj koristuvavsya velikoyu povagoyu u duhovenstva i tomu buv nedosyazhnij dlya majbutnoyi carici Vtim zgodom vdayetsya pribrati i jogo blagovirnij Simeon raptovo pomiraye v 1680 roci Tut povstanciv nazdoganyaye zvistka pro smert carya Fedora Oleksijovicha Do Moskvi pidhodyat kozacki polki sho znahodit v podalshomu v romanivskij istoriografiyi vidobrazhennya yak Strileckij bunt U vsih strileckih povstannyah do rechi odnim z osnovnih misc diyi ye Voskresenskij Novoyerusalimskij monastir Same tut buv pohovanij svyatij patriarh Nikon Pro te sho Nikon buv viznanij svyatim govoryat ikoni z patriarhom sho zbereglisya do nashih dniv Piznishe za chasiv Petra Moskovska cerkva zminit svoye stavlennya do Nikona i svyatimi stanut zovsim inshi diyachi Ale na toj chas prah Nikona z pochestyami zabirayut z Voskresenskogo monastirya patriarha kanonizuyut Naslidki povstannyaU stani Razina buli ne samozvanci a realni carevich Oleksij i patriarh Nikon Razin dijsno hotiv zvilniti carya ale ne Oleksiya Mihajlovicha a Fedora Oleksijovicha Prichinoyu povstannya buli ne rozbij z metoyu nazhivi a religijno patriotichni motivi Razin borovsya ne proti carya a za carya borovsya proti boyar zmovnikiv uzurpuvali carsku vladu v rezultati latinskogo perevorotu 1676 roku Razin borovsya ne za nazhivu a za viru zganblenu v Moskvi Vin vistupav za vidnovlennya v pravah zvilnenogo nim carevicha Oleksiya yakogo nasilno postrigli v monastir i lishili titulu velikogo knyazya Masshtabi rozpravi nad povstalimi buli velichezni v deyakih mistah bulo stracheno ponad 11 tisyach osib Vsogo bulo znisheno bilshe 110 tisyach povstanciv Razinci ne dobilisya svoyeyi meti znishennya dvoryan ta kriposnickogo prava Ale povstannya Stepana Razina pokazalo sho moskovske suspilstvo bulo rozkolote Dosyagnennya kompromisu viyavilosya nemozhlivim Prote zmini vidbulisya v zhitti donskih kozakiv U 1671 roci voni buli vpershe privedeni do prisyagi na virnist carevi Ce stalo pochatkom peretvorennya kozactva v oporu carskogo prestolu v Moskovskomu carstvi Div takozhSlobozhanske povstannya 1670 1671 rokivPrimitkiBuganov V I Razin i razincy Dokumenty opisaniya sovremennikov Moskva izd vo Nauka 1995 s 247 ThePrintsCollector Antique Print Title Engraving Arrows in Chest Tied to TREE RARE Struys Kip 1676 Posters amp Prints www amazon com Procitovano 4 chervnya 2020 Tri puteshestviya avtora Strejs Yan Yansen Str 2 RuLit Procitovano 4 chervnya 2020 Yan Strejs PDF OGIZ Socekgiz Moskva 1935 g Arhiv originalu PDF za 4 chervnya 2020 Mankov A G Inozemni zvistki pro povstannya Stepana Razina M Nauka 1975 S S Schurzfleisch Epitomes Historicae a Sleidano coeptae series Wittebergae Saxonum 1678 p 18 Zabelin I E Spisok i ukazatel trudov issledovanij i materialov napechatannyh v povremennyh izdaniyah Imp Obsh Istorii i Drevnostej Rossijskih pri Mosk Universitete za 1815 1884 gody M 1889 Katalog fondiv RDADA Centralni nakazi XVI pochatok XVII st s 102 Spravi pro pridushennya narodnih vistupiv na pidvidomchih nakazom teritoriyah v t ch pro pokarannya uchasnikiv oburennya romanovskih selyan 1648 r povstanciv S T Razina 1673 1687 rr Portret stepana razina Istoricheskij portret Razin Stepan Kamyshlovskij kraevedcheskij muzej ru RU 29 bereznya 2019 Procitovano 3 travnya 2020 Tam zhe s 8 14 B Tihomirov M L 1933 stor 64 Dzherela z istoriyi razinshini Problemi dzhereloznavstva sb 1 Vpliv povstannya Stepana Razina na Ukrayinu z istoriyi spil borotbi ros i ukr narodiv proti feod kriposn gnitu Elektronna biblioteka Institutu istoriyi Ukrayini 1947 Procitovano 12 12 2017 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a first z propushenim last dovidka Buganov V I Razin i razincy Dokumenty opisaniya sovremennikov Moskva izd vo Nauka 1995 s 326 V I Veretennikov Pro inozemni suchasni razinskomu povstannyu dzherela dlya jogo istoriyi Naukovi zapiski naukovo doslidnoyi kafedri istoriyi yevropejskoyi kulturi T II stor 171 177 1927 prof Bahrushin S V prof Skazkin S D Istoriya diplomatiyi Elektoronnaya versiya pid redakciyeyu V P Potomkina Diplomatiya v XVII st Tam zhe s 31 Zagadki izvestnoj pesni Dejstvitelno li Stenka Razin utopil persidskuyu knyazhnu Kulturologiya Procitovano 3 chervnya 2020 Topil li Stenka Razin persidskuyu knyazhnu Istoriya Rossijskogo gosudarstva Yandeks Dzen Brosal li Razin persidskuyu knyazhnu za bort shkolazhizni ru Procitovano 3 chervnya 2020 STEPAN RAZIN Realnaya ISTORIYa Mezhpotopnaya CIVILIZACIYa AISPIK Krushenie Imperii Russkih Carej 1675 1700 Aleksan Ivan Chibisov Proza ru proza ru Procitovano 6 chervnya 2020 NIKON MOSKOVSKIJ Drevo drevo info ru ros Procitovano 6 travnya 2020 Stroim posledovatelnuyu versiyu istorii 16 18 vekov Aleksandr Kas litresp ru Procitovano 1 travnya 2020 Russkaya istoriya v zhizneopisaniyah ee glavnejshih deyatelej Kostomarov Nikolaj Moskva Iz vo Olma Press 782 s il 2004 N I Kostomarov Bunt Stenki Razina Monografiya t II Plehanov G V Istoriya russkoj obshestvennoj mysli S 5 823 282 Chumichyova O V M OGI 2009 Soloveckoe vosstanie 1667 1676 godov D L Mordovcev Za chiyi grihi Selyanska vijna t II ch 2 s 168 186 Krestyanskaya vojna v Rossii pod predvoditelstvom Stepana Razina Sbornik dokumentov Moskva Akademiya Nauk 1954 1970 Tom 2 chast 1 s 252 dokument 207 Tam zhe s 27 28 Tam zhe dokument 60 v tomi 2 chastina 2 Sbornik dokumentov 1954 1970 Krestyanskaya vojna v Rossii pod predvoditelstvom Stepana Razina Moskva Toma 1 4 Akademiya Nauk E Knyazev Istoriya Rossii XVII pervaya polovina XIX veka 2 e izd ispr i dop Moskva Yurajt 2019 g Solovjov Sergij Mihajlovich Istoriya Rosiyi z najdavnishih chasiv glava 5 Tam zhe Zapiski inozemciv pro povstannya Stepana Razina T1 L Nauka 1968 Tam zhe s 29 Buganov V I Razin i razincy Dokumenty opisaniya sovremennikov Moskva izd vo Nauka 1995 s 13 Iogann Marcij o Stepane Razine Enciklopedichnij slovnik Brokgauza i Efrona Stepan Razin Stepanov I V Selyanska vijna v Rosiyi v 1670 1671 rr T 1 2 ch 1 L 1966 1972 Polskie istochniki po istorii Krestyanskoj vojny podpredvoditelstvom S T Razina Sovetskie arhivy 6 1986 Selyanska vijna pid provodom Stepana Razina Zbirnik dokumentiv T II Ch 1 M 1957 s 65 91 252 Lebedyev V I Selyanska vijna pid provodom Stepana Razina t 1 3 M 1954 1962 A G Mankov Povestvovanie o velichajshej na pamyati chelovechestva pobede ili polnij razgrom velikogo buntovshika Stepana Razina i ego stotysyachnoj armii Velikim carem Rossii i ego proslavlennym generalom Dolgorukovym M 1975 g A G Mankov Zapiski inostrancev o vosstanii Stepana Razina T1 L Nauka 1968 Bogdanov A P Car Fѐdor Alekseevich M 1998 Izdatelstvo Universiteta Rossijskoj Akademii Obrazovaniya s 111 N I Kostomarov Russkaya istoriya v zhizneopisaniyah ee glavnejshih deyatelej Kniga II Moskva 1995 Izdatelstvo Svarog s 131 Inostrannye izvestiya o vosstanii Stepana Razina Materialy i issledovaniya Pod redakciej A G Mankova Leningrad 1975 Izdatelstvo Nauka s 71 72 Zapiski inostrancev o vosstanii Stepana Razina Pod redakciej A G Mankova Leningrad 1968 Izdatelstvo Nauka s 110 Tam zhe s 125 Tam zhe s 120 Sovetskaya istoricheskaya enciklopediya Tom 2 Baal Vashington Glavnyj redaktor E M Zhukov M 1962 Gosudarstvennoe nauchnoe izdatelstvo Sovetskaya Enciklopediya s 179 Aleksandr Kas Krushenie imperii russkih carej Chast 1 glava 9 s 8 9 Polnoe sobranie zakonov Rossijskoj Imperii Tom II S 1676 po 1688 S P 1830 Tipografiya II Otdѣleniya Sobstvennoj Ego Imperatorskago Velichestva Kancelyarii s 291 Litopis Samovidcya Vidannya pidgotuvav kandidat filologichnih nauk Ya I Dzira AN URSR Kiev 1971 s 184 185 V P Zagorovskij Izyumskaya cherta Voronezh 1980 Izdatelstvo Voronezhskogo universiteta s 104 N I Kostomarov Russkaya istoriya v zhizneopisaniyah ee glavnejshih deyatelej Kniga I Izdatelstvo SVAROG Moskva 1995 s 104 N I Kostomarov Russkaya istoriya v zhizneopisaniyah ee glavnejshih deyatelej Kniga II Moskva 1995 Izdatelstvo Svarog s 104 Zapiski inostrancev o vosstanii Stepana Razina Pod redakciej A G Mankova Leningrad 1968 Izdatelstvo Nauka s 113 Inostrannye izvestiya o vosstanii Stepana Razina Materialy i issledovaniya Pod redakciej A G Mankova Izdatelstvo Nauka Leningrad 1975 s 73 74 Tam zhe s 139 Zapiski inostrancev o vosstanii Stepana Razina Pod redakciej A G Mankova Leningrad 1968 Izdatelstvo Nauka s 70 Polockij Simeon Emelyanovich Sitnianovich Petrovskij www rulex ru Procitovano 6 travnya 2020 34 Krestyanskaya vojna pod predvoditelstvom Stepana Razina Razdel Porazhenie krestyanskoj vojny S 173 Istoriya SSSR Pod red B A Rybakova M 1989 ISBN 5 09 003116 9LiteraturaA A Danilov L G Kosulina Konec XVI XVIII vek Istoriya Rossii uchebnik 7 kl Buganov V I Razin i razincy M 1995 Vosstanie Stepana Razina Pisma ochevidcev Russkaya istoriya v zhizneopisaniyah ee glavnejshih deyatelej Kniga II N I Kostomarov Izdatelstvo Svarog Moskva 1995 S 120