Текто́ніка літосфе́рних плит — сучасна геологічна теорія, згідно з якою літосфера розділена на великі плити, які рухаються по астеносфері в горизонтальному напрямку. Біля серединно-океанічних хребтів літосферні плити нарощуються за рахунок речовини, яка піднімається з надр, і розходяться в сторони (спрединг). У глибоководних жолобах одна плита находить на іншу і поглинається мантією (субдукція). Там, де плити зіштовхуються між собою, виникає складчаста споруда (колізія). Тектоніку плит деякі геологи розглядають, як сучасний варіант гіпотези мобілізму.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJqTDFSbFkzUnZibWxqWDNCc1lYUmxYMkp2ZFc1a1lYSnBaWE15TG5CdVp5OHlNakJ3ZUMxVVpXTjBiMjVwWTE5d2JHRjBaVjlpYjNWdVpHRnlhV1Z6TWk1d2JtYz0ucG5n.png)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkptTDFSbFkzUnZibWxqWDNCc1lYUmxjMTlpYjNWdVpHRnlhV1Z6WDJSbGRHRnBiR1ZrTFdWdUxuTjJaeTh5TWpCd2VDMVVaV04wYjI1cFkxOXdiR0YwWlhOZlltOTFibVJoY21sbGMxOWtaWFJoYVd4bFpDMWxiaTV6ZG1jdWNHNW4ucG5n.png)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRsTDFSbFkzUnZibWxqY0d4aGRHVnpYMU5sY25KbGRDNXdibWN2TWpJd2NIZ3RWR1ZqZEc5dWFXTndiR0YwWlhOZlUyVnljbVYwTG5CdVp3PT0ucG5n.png)
Назва
Вперше гіпотезу названо «тектонікою плит» в роботі Вайна і Хеса, 1970 року, а вираз «Нова глобальна тектоніка» належить Айзексу та Оліверу.
Загальна інформація
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2WWk5aU5DOGxSREFsT1VJbFJERWxPVFlsUkRFbE9ESWxSREFsUWtVbFJERWxPREVsUkRFbE9EUWxSREFsUWpVbFJERWxPREFsUkRBbFFqQXhNVEV1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFNWRU1DVTVRaVZFTVNVNU5pVkVNU1U0TWlWRU1DVkNSU1ZFTVNVNE1TVkVNU1U0TkNWRU1DVkNOU1ZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDTURFeE1TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Тектоніка плит — геотектонічна гіпотеза, що пояснює рухи, деформації і сейсмічну активність верхньої оболонки Землі. Згідно з тектонікою плит літосфера розділена на плити, що відокремлені одна від одної глибинними розломами і які переміщуються по відносно пластичній астеносфері в горизонтальному напрямку. Тектоніка плит — сучасний варіант концепції мобілізму. Основні положення тектоніки плит сформульовані в 1967—1968 рр. групою американських геофізиків У. Дж. Морганом, К. Ле Пішоном, Дж. Олівером, Дж. Айзексом, Л. Сайксом в розвиток більш ранніх (1961—1962 рр.) ідей американських вчених Г. Гесса і Р. Дітца про розширення (спрединг) ложа океанів, передбачених англійським геологом А. Холмсом в 1931 році і англійським вченим О. Фішером (ХІХ ст.), а також німецьким вченим А. Вегенером в його гіпотезі дрейфу материків (дрифтова гіпотеза, 1912). Основна ідея тектоніки плит як тектонічної теорії — розгляд літосфери як системи рухомих блоків літосферних плит, що розсуваються внаслідок спредингу від серединно-океанічних хребтів і підсуваються одна під одну внаслідок субдукції або зіштовхуються при колізії. З її допомогою намагаються пояснити землетруси, вулканічну діяльність (зокрема, вибух вулкана Санторін у 1400 р. до н. е., виверження вулканів Тамборо і Кракатау у XIX ст.) і гороутворення як наслідок великих горизонтальних переміщень поверхневих частин Землі.
До числа великих плит належать: сім великих Тихоокеанська, Євразійська, Північно-Американська, Південно-Американська, Африканська, Індо-Австралійська, Антарктична і вісім малих та мікроплит (Аравійська, Індокитайська, Карибська, Китайська, Кокос, Охотська, Філіппінська, Хуан-де-Фука). Рух літосферних плит по астеносфері складний, у ньому виділяють три типи:
- 1) розходження (дивергенція) в осьових зонах серединно-океанічних хребтів;
- 2) сходження (конвергенція) по периферії океанів, в глибоководних жолобах, де океанські плити підсуваються під континентальні або островодужні;
- 3) ковзання вздовж трансформних розломів.
Розширення ложа океанів в зв'язку з розходженням плит уздовж осей серединних хребтів і народження нової океанської кори компенсується її поглинанням у зонах підсування — субдукції океанічної кори в глибоководних жолобах, завдяки чому об'єм Землі залишається постійним. Рух плит по поверхні астеносфери підкоряється теоремі Л. Ейлера, що описує траєкторії взаємного переміщення зв'язаних точок на сфері як дуги кіл, проведених відносно деяких полюсів обертання; останні розташовані на перетині поверхні Землі віссю, що проходить через центр Землі. Причина переміщення літосферних плит — теплова конвекція в мантії Землі. Експериментальна перевірка цих положень в основному підтвердила їх справедливість. Залишається відкритим питання про початок дії тектоніки плит в історії Землі, оскільки прямі ознаки плитно-тектонічних процесів (офіоліти як показники спредингу, пояси метаморфізму високого тиску як показники субдукції) відомі лише з пізнього протерозою — рифею (за іншою версією з архею або раннього протерозою).
Основні положення
- Сейсмічні пояси є зонами, де відбуваються диференціальні рухи жорстких (непластичних) плит.
- Первинна реологічна стратифікація верхньої мантії і кори з їх розділенням на літосферу і астеносферу визначає механічну поведінку верхніх шарів Землі.
- Більша частина механічної енергії вивільняється в межах декількох вузьких сейсмічних поясів, а решта енергії — при епейрогенічних рухах.
- Переміщення жорстких (непластичних) тіл на поверхні Землі обмежені суворими геометричними умовами.
З вищенаведених основних положень випливають такі наслідки:
- Розділ на плити не пов'язаний з розділом на океани і материки, позаяк сейсмічні пояси загалом не збігаються з границями між материками і океанами, за винятком Тихоокеанської плити.
- Відносні рухи охоплюють мозаїчну систему плит і нема жодних підстав вважати, що якась одна границя плити є нерухомою в існуючій системі координат. Відповідно, для геологічних задач можна точно вимірювати лише відносні рухи плит.
- Великі переміщення плит завжди приурочені до одних і тих самих послаблених зон, тому не існує простого методу, який би зв'язував тектонічні напруги всередині плит з їх взаємними переміщеннями.
Хоча тектоніка плит містить у собі поняття про рух материків, це не те ж саме, що гіпотеза дрейфу материків, запропонована на початку ХХ століття. Цю гіпотезу геологи відкинули через деякі експериментальні та теоретичні неузгодженості. Теорія, прийнята зараз, докорінно відрізняється від колишньої.
Дивергентні межі (межі розсування плит)
Це межі між плитами, що рухаються в протилежні сторони. У рельєфі Землі ці межі виражені рифтами, у них переважають деформації розтягування, потужність кори знижена, тепловий потік максимальний, і відбувається активний вулканізм. Якщо така межа утворюється на континенті, то формується континентальний рифт, який надалі може перетворитися на океанічний басейн з океанічним рифтом у центрі. В океанічних рифтах в результаті спредінгу формується нова океанічна кора.
Океанічні рифти
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJsTHlWRU1DVTVNU1ZFTVNVNE15VkVNQ1ZDTkNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDTUY4bFJEQWxRa1VsUkRBbFFrRWxSREFsUWpVbFJEQWxRakFsUkRBbFFrUWxSREVsT1RZbFJERWxPRGNsUkRBbFFrUWxSREFsUWtVbFJEQWxRak1sUkRBbFFrVmZKVVF4SlRnMUpVUXhKVGd3SlVRd0pVSTFKVVF3SlVJeEpVUXhKVGd5SlVRd0pVSXdMbXB3Wnk4eU1qQndlQzBsUkRBbE9URWxSREVsT0RNbFJEQWxRalFsUkRBbFFrVWxSREFsUWpJbFJEQWxRakJmSlVRd0pVSkZKVVF3SlVKQkpVUXdKVUkxSlVRd0pVSXdKVVF3SlVKRUpVUXhKVGsySlVReEpUZzNKVVF3SlVKRUpVUXdKVUpGSlVRd0pVSXpKVVF3SlVKRlh5VkVNU1U0TlNWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDTVNWRU1TVTRNaVZFTUNWQ01DNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
На океанічній корі рифти приурочені до центральних частин серединно-океанічних хребтів. У них відбувається утворення нової океанічної кори. Загальна їх протяжність понад 60 тисяч кілометрів. З ними пов'язано безліч гідротермальних джерел, які виносять у океан значну частину глибинного тепла, і розчинених елементів. Високотемпературні джерела називаються чорними курцями, з ними пов'язані значні запаси кольорових металів.
Континентальні рифти
Розкол континенту на частини починається з утворення рифта. Кора тоншає і розсувається, починається магматизм. Формується протяжна лінійна западина глибиною порядку сотень метрів, яка обмежена серією скидів. Після цього можливі два варіанти розвитку подій: або розширення рифта припиняється і він заповнюється осадовими породами, перетворюючись на авлакоген, або континенти продовжують розсуватися і між ними, вже в типово океанічних рифтах, починає формуватися океанічна кора.
Конвергентні межі (межі зіткнення плит)
Конвергентними називаються межі, на яких відбувається зіткнення плит. Можливі три варіанти:
- Континентальна плита з океанічною. Океанічна кора щільніша, ніж континентальна і занурюється під континент в зоні субдукції.
- Океанічна плита з океанічною. У такому випадку одна з плит заповзає під іншу і також формується зона субдукції, над якою утворюється острівна дуга.
- Континентальна плита з континентальною. Відбувається колізія, виникає потужна складчаста область. Класичний приклад — Гімалаї.
У рідкісних випадках відбувається насування океанічної кори на континентальну — обдукція. Завдяки цьому процесу виникли офіоліти Кіпру, Нової Каледонії, Оману та ін.
У зонах субдукції поглинається океанічна кора, і цим компенсується її поява в серединно-океанічних хребтах. У них відбуваються винятково складні процеси, взаємодії кори і мантії. Так, океанічна кора може затягувати в мантію блоки континентальної кори, які внаслідок низької щільності ексгумують назад в кору. Так виникають метаморфічні комплекси надвисоких тисків, один із найпопулярніших об'єктів сучасних геологічних досліджень.
Більшість сучасних зон субдукції розташовані по периферії Тихого океану, утворюючи тихоокеанське вогненне кільце. Процеси, що йдуть в зоні конвергенції плит, по праву вважаються одними з найскладніших в геології. У ній змішуються блоки різного походження, створюючи нову континентальну кору. Активні континентальні околиці
Активна континентальна окраїна
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekUwTDA5alpXRnVhV010WTI5dWRHbHVaVzUwWVd4ZlkyOXVkbVZ5WjE5MWF5NXdibWN2TWpBd2NIZ3RUMk5sWVc1cFl5MWpiMjUwYVc1bGJuUmhiRjlqYjI1MlpYSm5YM1ZyTG5CdVp3PT0ucG5n.png)
Активна континентальна окраїна виникає там, де під континент занурюється океанічна кора. Еталоном цієї геодинамічної обстановки вважається західне узбережжя Південної Америки, її часто називають андським типом континентальної окраїни. Для активної континентальної окраїни характерні численні вулкани і взагалі потужний магматизм. Розплави мають три компоненти: океанічну кору, мантію над нею і низи континентальної кори.
Під активною континентальною окраїною відбувається активна механічна взаємодія океанічної і континентальної плит. Залежно від швидкості, віку та потужності океанічної кори можливі кілька сценаріїв рівноваги. Якщо плита рухається повільно і має відносно малу потужність, то континент зіскрібає з неї осадовий чохол. Осадові породи мнуться в інтенсивні складки, метаморфізуются і стають частиною континентальної кори. При цьому утворюється структура, що називається акреційний клином. Якщо швидкість занурення плити висока, а осадовий чохол тонкий, то океанічна кора стирає низ континенту і втягує його в мантію.
Острівні дуги
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelF5TDA5alpXRnVhV010YjJObFlXNXBZMTlqYjI1MlpYSm5aVzVqWlMxMWF5NXdibWN2TWpBd2NIZ3RUMk5sWVc1cFl5MXZZMlZoYm1salgyTnZiblpsY21kbGJtTmxMWFZyTG5CdVp3PT0ucG5n.png)
Острівні дуги — це ланцюжки вулканічних островів над зоною субдукції, що виникають там, де океанічна плита занурюється під іншу океанічну. Як типові сучасні острівні дуги можна назвати Алеутські, Курильські, Маріанські острови, і багато інших архіпелагів. Японські острови також часто називають острівною дугою, але їх фундамент дуже древній і насправді вони утворені кількома різновіковими комплексами острівних дуг, так що Японські острови є мікроконтинентом.
Острівні дуги утворюються при зіткненні двох океанічних плит. При цьому одна з плит опиняється знизу і поглинається в мантію. На верхній же плиті утворюються вулкани острівної дуги. Вигнута сторона острівної дуги спрямована в бік плити, що поглинається. З цього боку знаходяться глибоководний жолоб і переддуговий прогин.
За острівною дугою розташований задуговий басейн (типові приклади: Охотське море, Південнокитайське море і т. д.), в якому також може відбуватися спрединг.
Колізія континентів
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRpTDBOdmJuUnBibVZ1ZEdGc0xXTnZiblJwYm1WdWRHRnNYMk52YmkxMWF5NXdibWN2TWpBd2NIZ3RRMjl1ZEdsdVpXNTBZV3d0WTI5dWRHbHVaVzUwWVd4ZlkyOXVMWFZyTG5CdVp3PT0ucG5n.png)
Зіткнення континентальних плит призводить до зминання кори і утворення гірських пасом. Прикладом колізії є Альпійсько-Гімалайський гірський пояс, що утворився в результаті закриття океану Тетіс і зіткнення з Євразійською плитою Індостану і Африки. У результаті потужність кори значно збільшується, під Гімалаями вона становить 70 км. Це нестійка структура, вона інтенсивно руйнується поверхневою і тектонічною ерозією. У корі з різко збільшеною потужністю йде виплавка гранітів з метаморфізованих осадових і магматичних порід. Так утворилися найбільші батоліти, наприклад, і .
Трансформні межі
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemMyTDFOaGJtRnVaSEpsWVhNdWFuQm5Mekl3TUhCNExWTmhibUZ1WkhKbFlYTXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Іноді дві літосферні плити не розходяться і не посуваються одна під одну, а лише труться краями. Найвідоміший приклад — розлом Сан-Андреас у Каліфорнії, де рухаються Тихоокеанська і Північно-Американська плити. Плити стикаються на час, а потім розходяться, вивільняючи багато енергії і викликаючи сильні землетруси.
Трансформні розломи
В океанах трансформні розломи йдуть перпендикулярно серединно-океанічним хребтам (СОХ) і розбивають їх на сегменти шириною в середньому 400 км. Між сегментами хребта знаходиться активна частина трансформного розлому. На цій ділянці постійно відбуваються землетруси і горотворення, навколо розлому формуються численні оточуючі структури — насуви, складки і грабени. В результаті, в зоні розлому нерідко оголюються мантійні породи.
По обидві сторони від сегментів СОХ знаходяться неактивні частини трансформних розломів. Активних рухів у них не відбувається, але вони чітко виражені в рельєфі дна океанів лінійними підняттями з центральною депресією.
Трансформні розломи формують закономірну сітку і, очевидно, виникають не випадково, а в силу об'єктивних фізичних причин. Сукупність даних чисельного моделювання, теплофізичних експериментів і геофізичних спостережень дозволила з'ясувати, що мантійна конвекція має тривимірну структуру. Крім основної течії від СОХ, в конвективному осередку за рахунок охолодження верхніх частин потоку, виникають поздовжні течії. Ця остигла речовина спрямовується вниз вздовж основного напрямку течії мантії. У зонах цього другорядного потоку, що опускається, і знаходяться трансформні розломи. Така модель добре узгоджується з даними про тепловий потік: над трансформними розломами спостерігається його зниження.
Зсуви на континентах
Зсувні межі плит на континентах зустрічаються відносно рідко. Єдиним нині активним прикладом межі такого типу є розлом Сан-Андреас, що відокремлює Північно-Американську плиту від Тихоокеанської. 800-мильний розлом Сан-Андреас — один з найбільш сейсмоактивних районів планети: за рік плити зміщуються один відносно одного на 0,6 см, землетруси з магнітудою понад 6 одиниць відбуваються в середньому раз на 22 роки. Місто Сан-Франциско і велика частина району бухти Сан-Франциско побудовані в безпосередній близькості від цього розлому.
Процеси всередині плит
Перші формулювання тектоніки плит стверджували, що вулканізм та сейсмічні явища зосереджені на межі плит, але скоро стало зрозуміло, що і всередині плит йдуть специфічні тектонічні і магматичні процеси, які також були інтерпретовані в рамках цієї теорії. Серед процесів, що відбуваються всередині плит особливе місце зайняли явища довготривалого базальтового магматизму в деяких районах, так звані гарячі точки.
Гарячі точки
На дні океанів розташовані численні вулканічні острови. Деякі з них розташовані в ланцюжках з послідовно змінюваним віком. Класичним прикладом такої підводного пасма став . Він піднімається над поверхнею океану у вигляді Гавайських островів, від яких на північний захід йде пасмо підводних гір із безперервно збільшуваним віком, деякі з яких, наприклад, атол Мідвей, виходять на поверхню. На відстані близько 3000 км від Гаваїв пасмо трохи повертає на північ і називається вже . Він переривається в глибоководному жолобі перед Алеутською острівною дугою.
Для пояснення цієї дивної структури було зроблено припущення, що під Гавайськими островами знаходиться гаряча точка — місце, де до поверхні піднімається гарячий мантійний потік, який проплавляє океанічну кору, що рухається над ним. Таких точок зараз на Землі встановлено безліч. Мантійний потік, який їх викликає, називають плюмом. У деяких випадках передбачають виключно глибоке походження речовини плюму, аж до межі ядра-мантії.
Трапи і океанічні плато
Крім довготривалих гарячих точок, всередині плит іноді відбуваються грандіозні виливи розплавів, які на континентах формують трапи, а в океанах океанічні плато. Особливість цього типу магматизму в тому, що він відбувається за короткий у геологічному сенсі час — близько декількох мільйонів років, але захоплює величезні площі (десятки тисяч км²); при цьому виливається колосальний обсяг базальтів, порівнюваний з їх кількістю, що кристалізується в серединно-океанічних хребтах.
Відомі сибірські трапи на Сибірській платформі, трап плоскогір'я Декан на Індостанському континенті та багато інших. Причиною утворення трапів також вважаються гарячі мантійні потоки, але на відміну від гарячих точок вони діють короткочасно, і різниця між ними не зовсім зрозуміла.
Гарячі точки і трапи дали підстави для створення так званої плюмової геотектоніки, яка стверджує, що значну роль в геодинамічних процесах відіграє не тільки регулярна конвекція, а й плюм. Плюмова тектоніка не суперечить тектоніці плит, а доповнює її.
Вплив переміщення плит на клімат
Розташування великих континентальних масивів в приполярних областях сприяє загальному зниженню температури планети, оскільки на континентах можуть утворюватися покривні заледеніння. Чим ширше розвинене заледеніння, тим більше альбедо планети і тим нижча середньорічна температура.
Крім того, взаємне розташування континентів визначає океанічну і атмосферну циркуляцію.
Однак така проста схема континенти в приполярних областях — заледеніння, континенти в екваторіальних областях — підвищення температури, виявляється невірною при зіставленні з геологічними даними про минуле Землі. Четвертинне заледеніння дійсно відбулося, коли в районі Південного полюса опинилася Антарктида, і в північній півкулі Євразія і Північна Америка наблизилися до Північного полюса. З іншого боку, найсильніше протерозойське заледеніння, під час якого Земля виявилася майже повністю вкрита льодом, відбулося тоді, коли більша частина континентальних масивів перебувала в екваторіальній області.
Крім того, істотні зміни положення континентів відбуваються за час порядку десятків мільйонів років, в той час як сумарна тривалість льодовикових епох складає порядку декількох мільйонів років, і під час однієї льодовикової епохи відбуваються циклічні зміни заледенінь і Інтергляціал періодів. Всі ці кліматичні зміни відбуваються швидко в порівнянні зі швидкостями переміщення континентів, і тому рух плит не може бути їх причиною.
З вищесказаного випливає, що переміщення плит не грають визначальної ролі в кліматичних змінах, але можуть бути важливим додатковим чинником, що їх «підштовхує».
Історія переміщень плит
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlkxTDBWaGNuUm9YM05sWVdac2IyOXlYMk55ZFhOMFgyRm5aVjh4T1RrMlh5MWZNaTV3Ym1jdk16QXdjSGd0UldGeWRHaGZjMlZoWm14dmIzSmZZM0oxYzNSZllXZGxYekU1T1RaZkxWOHlMbkJ1Wnc9PS5wbmc=.png)
Початок тектоніки плит
Перші блоки континентальної кори, кратони, виникли на Землі в археї, тоді ж почалися їх горизонтальні переміщення, але повний комплекс ознак дії механізму тектоніки плит сучасного типу зустрічається тільки в пізньому протерозої. До цього мантія, можливо, мала іншу структуру масопереносу, в якій велику роль відіграли не усталені конвективні потоки, а турбулентна конвекція і плюм.
У минулому потік тепла з надр планети був більшим, тому кора була тоншою, тиск під набагато тоншою корою був теж нижчим. А при істотно нижчому тиску і трохи більшій температурі в'язкість мантійних конвекційних потоків безпосередньо під корою була набагато нижчою за нинішню. Тому в корі, що пливла на поверхні мантійного потоку менш в'язкого, ніж сьогодні, виникали лише порівняно невеликі пружні деформації. І механічні напруги, породжувані в корі менш в'язкими, ніж сьогодні, конвекційними потоками, були недостатні для перевищення межі міцності порід кори. Тому й не було такої тектонічної активності, як у даний час.
Минулі переміщення плит
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelkxTDFCaGJtZGhaV0V1Y0c1bkx6SXdNSEI0TFZCaGJtZGhaV0V1Y0c1bi5wbmc=.png)
Відтворення минулих переміщень плит — один з основних предметів геологічних досліджень. З різним ступенем детальності положення континентів і блоків, з яких вони сформувалися, реконструйовано аж до архею.
З аналізу переміщень континентів було зроблене емпіричне спостереження, що континенти кожні 400—600 млн років збираються у величезний материк, що містить в собі майже всю континентальну кору — суперконтинент. Сучасні континенти утворилися 200—150 млн років тому, в результаті розколу суперконтиненту Пангеї. Зараз континенти знаходяться на етапі майже максимального завершення. Атлантичний океан розширюється, а Тихий океан закривається. Індостан рухається на північ і мне Євразійську плиту, але, мабуть, ресурс цього руху вже майже вичерпаний, і в недалекому геологічному часі в Індійському океані виникне нова зона субдукції, в якій океанічна кора Індійського океану буде поглинатися під Індійський континент.
Тектоніка плит як система наук
Зараз тектоніку вже не можна розглядати як суто геологічну концепцію. Вона відіграє ключову роль у всіх науках про Землю, в ній виділилося кілька методичних підходів з різними базовими поняттями і принципами.
З точки зору кінематичного підходу, рухи плит можна описати геометричними законами переміщення фігур на сфері. Земля розглядається як мозаїка плит різного розміру, що переміщуються одна відносно одної і самої планети. Палеомагнітні дані дозволяють відновити положення магнітного полюса щодо кожної плити на різні моменти часу. Узагальнення даних за різними плитами призвело до реконструкції всієї послідовності відносних переміщень плит. Об'єднання цих даних з інформацією, отриманою з нерухомих гарячих точок, зробило можливим визначити абсолютні переміщення плит та історію руху магнітних полюсів Землі.
Теплофізичний підхід розглядає Землю як теплову машину, в якій теплова енергія частково перетворюється в механічну. У рамках цього підходу рух речовини у внутрішніх шарах Землі моделюється як потік в'язкої рідини, описуваний рівняннями Нав'є-Стокса. Мантійна конвекція супроводжується фазовими переходами і хімічними реакціями, які відіграють визначальну роль в структурі мантійних течій. Ґрунтуючись на даних геофізичного зондування, результатах теплофізичних експериментів і аналітичних і чисельних розрахунках, вчені намагаються деталізувати структуру мантійної конвекції, знайти швидкості потоків та інші важливі характеристики глибинних процесів. Особливо важливі ці дані для розуміння будови найглибших частин Землі — нижньої мантії та ядра, які недоступні для безпосереднього вивчення, але, безсумнівно, впливають на процеси, що йдуть на поверхні планети.
Геохімічний підхід. Для геохімії тектоніка плит важлива як механізм безперервного обміну речовиною і енергією між різними оболонками Землі. Для кожної геодинамічної обстановки характерні специфічні асоціації гірських порід. У свою чергу, за цими характерними особливостями можна визначити геодинамічну обстановку, у якій утворилася порода.
Історичний підхід. У сенсі історії планети Земля, тектоніка плит — це історія з'єднання і розколювання континентів, народження та згасання вулканічних ланцюгів, появи і закриття океанів і морів. Зараз для великих блоків кори історія переміщень встановлена з великою детальністю і за значний проміжок часу, але для невеликих плит методичні труднощі набагато більші. Найскладніші геодинамічні процеси відбуваються в зонах зіткнення плит, де утворюються гірські ланцюги, складені безліччю дрібних різнорідних блоків — террейнів. При вивченні Скелястих гір зародився особливий напрямок геологічних досліджень — , який увібрав у себе комплекс методів з виділення террейнів і реконструкції їх історії.
Значення тектоніки плит
Тектоніка плит зіграла в науках про Землю роль, порівнянну з геліоцентричною концепцією в астрономії, або відкриттям ДНК у генетиці. До прийняття теорії тектоніки плит, науки про Землю мали описовий характер. Вони досягли високого рівня досконалості в описі природних об'єктів, але рідко могли пояснити причини процесів. У різних розділах геології могли домінувати протилежні концепції. Тектоніка плит зв'язала різні науки про Землю, дала можливість передбачувати процеси.
Тектоніка плит на інших планетах
У даний час немає підтверджень сучасної тектоніки плит на інших планетах Сонячної системи. Дослідження магнітного поля Марса, проведені в 1999 році космічною станцією Mars Global Surveyor, вказують на можливість тектоніки плит на Марсі в минулому.
Деякі процеси крижаної тектоніки на Європі аналогічні процесам, що відбуваються на Землі.
З інш. планет Сонячної системи деякі ознаки тектоніки плит простежуються на Венері.
Див. також
Примітки
- Vine F. J., Hess H. H. (1970) Sea-floor spreading / in Maxwell A. E., ed., The Sea, 4 (2), 587—622, Wiley-Interscience, New York, N. Y.
- Isacks B. L., Oliver J., Sykes L. R. (1974) Seismology and the new global tectonic // Journal Geophys. Res., 73, 5855-5899
- McKenzie D. P. (1969) The relation between fault plane solutions for earthquakes and the directions of the principal stress // Bull. Seism. Soc. Am., 59, 591—601 (англ.)
Література
- Мала гірнича енциклопедія : у 3 т. / за ред. В. С. Білецького. — Д. : Східний видавничий дім, 2013. — Т. 3 : С — Я. — 644 с.
Посилання
- How plate tectonics will change Earth in 250 million years : ( )[англ.] : [арх. 28 лютого 2018 року] / Gene Kim // Business Insider. — . — Дата звернення: 28 лютого 2018 року. — анімація континентів на поверхні Землі за останні 250 млн років що минули та прогноз на 250 млн років у майбутнє; відео на YouTube
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Tekto nika litosfe rnih plit suchasna geologichna teoriya zgidno z yakoyu litosfera rozdilena na veliki pliti yaki ruhayutsya po astenosferi v gorizontalnomu napryamku Bilya seredinno okeanichnih hrebtiv litosferni pliti naroshuyutsya za rahunok rechovini yaka pidnimayetsya z nadr i rozhodyatsya v storoni spreding U glibokovodnih zholobah odna plita nahodit na inshu i poglinayetsya mantiyeyu subdukciya Tam de pliti zishtovhuyutsya mizh soboyu vinikaye skladchasta sporuda koliziya Tektoniku plit deyaki geologi rozglyadayut yak suchasnij variant gipotezi mobilizmu Diagrama osnovnih elementiv i procesiv teoriyi Globalnoyi tektoniki plit 1 Astenosfera 2 Litosfera 3 Garyacha tochka 4 Okeanichna kora 5 Subduktivna plita 6 Kontinentalna kora 7 Kontinentalnij rozlom mezha molodoyi pliti 8 Zbizhna mezha plit 9 Rozbizhna mezha plit 10 Transformnij rozlom 11 Shitovij vulkan 12 Okeanichnij hrebet 13 Zbizhna mezha plit 14 Stratovulkan 15 Ostrivna duga 16 Plita 17 Astenosfera 18 Okeanichnij zholob Tektonichni pliti z vektorami yih suchasnogo ruhu Tektonichni pliti za plosheyuNazvaVpershe gipotezu nazvano tektonikoyu plit v roboti Vajna i Hesa 1970 roku a viraz Nova globalna tektonika nalezhit Ajzeksu ta Oliveru Zagalna informaciyaShema tektonichnih procesiv Tektonika plit geotektonichna gipoteza sho poyasnyuye ruhi deformaciyi i sejsmichnu aktivnist verhnoyi obolonki Zemli Zgidno z tektonikoyu plit litosfera rozdilena na pliti sho vidokremleni odna vid odnoyi glibinnimi rozlomami i yaki peremishuyutsya po vidnosno plastichnij astenosferi v gorizontalnomu napryamku Tektonika plit suchasnij variant koncepciyi mobilizmu Osnovni polozhennya tektoniki plit sformulovani v 1967 1968 rr grupoyu amerikanskih geofizikiv U Dzh Morganom K Le Pishonom Dzh Oliverom Dzh Ajzeksom L Sajksom v rozvitok bilsh rannih 1961 1962 rr idej amerikanskih vchenih G Gessa i R Ditca pro rozshirennya spreding lozha okeaniv peredbachenih anglijskim geologom A Holmsom v 1931 roci i anglijskim vchenim O Fisherom HIH st a takozh nimeckim vchenim A Vegenerom v jogo gipotezi drejfu materikiv driftova gipoteza 1912 Osnovna ideya tektoniki plit yak tektonichnoyi teoriyi rozglyad litosferi yak sistemi ruhomih blokiv litosfernih plit sho rozsuvayutsya vnaslidok spredingu vid seredinno okeanichnih hrebtiv i pidsuvayutsya odna pid odnu vnaslidok subdukciyi abo zishtovhuyutsya pri koliziyi Z yiyi dopomogoyu namagayutsya poyasniti zemletrusi vulkanichnu diyalnist zokrema vibuh vulkana Santorin u 1400 r do n e viverzhennya vulkaniv Tamboro i Krakatau u XIX st i goroutvorennya yak naslidok velikih gorizontalnih peremishen poverhnevih chastin Zemli Do chisla velikih plit nalezhat sim velikih Tihookeanska Yevrazijska Pivnichno Amerikanska Pivdenno Amerikanska Afrikanska Indo Avstralijska Antarktichna i visim malih ta mikroplit Aravijska Indokitajska Karibska Kitajska Kokos Ohotska Filippinska Huan de Fuka Ruh litosfernih plit po astenosferi skladnij u nomu vidilyayut tri tipi 1 rozhodzhennya divergenciya v osovih zonah seredinno okeanichnih hrebtiv 2 shodzhennya konvergenciya po periferiyi okeaniv v glibokovodnih zholobah de okeanski pliti pidsuvayutsya pid kontinentalni abo ostrovoduzhni 3 kovzannya vzdovzh transformnih rozlomiv Rozshirennya lozha okeaniv v zv yazku z rozhodzhennyam plit uzdovzh osej seredinnih hrebtiv i narodzhennya novoyi okeanskoyi kori kompensuyetsya yiyi poglinannyam u zonah pidsuvannya subdukciyi okeanichnoyi kori v glibokovodnih zholobah zavdyaki chomu ob yem Zemli zalishayetsya postijnim Ruh plit po poverhni astenosferi pidkoryayetsya teoremi L Ejlera sho opisuye trayektoriyi vzayemnogo peremishennya zv yazanih tochok na sferi yak dugi kil provedenih vidnosno deyakih polyusiv obertannya ostanni roztashovani na peretini poverhni Zemli vissyu sho prohodit cherez centr Zemli Prichina peremishennya litosfernih plit teplova konvekciya v mantiyi Zemli Eksperimentalna perevirka cih polozhen v osnovnomu pidtverdila yih spravedlivist Zalishayetsya vidkritim pitannya pro pochatok diyi tektoniki plit v istoriyi Zemli oskilki pryami oznaki plitno tektonichnih procesiv ofioliti yak pokazniki spredingu poyasi metamorfizmu visokogo tisku yak pokazniki subdukciyi vidomi lishe z piznogo proterozoyu rifeyu za inshoyu versiyeyu z arheyu abo rannogo proterozoyu Osnovni polozhennyaSejsmichni poyasi ye zonami de vidbuvayutsya diferencialni ruhi zhorstkih neplastichnih plit Pervinna reologichna stratifikaciya verhnoyi mantiyi i kori z yih rozdilennyam na litosferu i astenosferu viznachaye mehanichnu povedinku verhnih shariv Zemli Bilsha chastina mehanichnoyi energiyi vivilnyayetsya v mezhah dekilkoh vuzkih sejsmichnih poyasiv a reshta energiyi pri epejrogenichnih ruhah Peremishennya zhorstkih neplastichnih til na poverhni Zemli obmezheni suvorimi geometrichnimi umovami Z vishenavedenih osnovnih polozhen viplivayut taki naslidki Rozdil na pliti ne pov yazanij z rozdilom na okeani i materiki pozayak sejsmichni poyasi zagalom ne zbigayutsya z granicyami mizh materikami i okeanami za vinyatkom Tihookeanskoyi pliti Vidnosni ruhi ohoplyuyut mozayichnu sistemu plit i nema zhodnih pidstav vvazhati sho yakas odna granicya pliti ye neruhomoyu v isnuyuchij sistemi koordinat Vidpovidno dlya geologichnih zadach mozhna tochno vimiryuvati lishe vidnosni ruhi plit Veliki peremishennya plit zavzhdi priurocheni do odnih i tih samih poslablenih zon tomu ne isnuye prostogo metodu yakij bi zv yazuvav tektonichni naprugi vseredini plit z yih vzayemnimi peremishennyami Hocha tektonika plit mistit u sobi ponyattya pro ruh materikiv ce ne te zh same sho gipoteza drejfu materikiv zaproponovana na pochatku HH stolittya Cyu gipotezu geologi vidkinuli cherez deyaki eksperimentalni ta teoretichni neuzgodzhenosti Teoriya prijnyata zaraz dokorinno vidriznyayetsya vid kolishnoyi Divergentni mezhi mezhi rozsuvannya plit Dokladnishe Divergentna granicya Ce mezhi mizh plitami sho ruhayutsya v protilezhni storoni U relyefi Zemli ci mezhi virazheni riftami u nih perevazhayut deformaciyi roztyaguvannya potuzhnist kori znizhena teplovij potik maksimalnij i vidbuvayetsya aktivnij vulkanizm Yaksho taka mezha utvoryuyetsya na kontinenti to formuyetsya kontinentalnij rift yakij nadali mozhe peretvoritisya na okeanichnij basejn z okeanichnim riftom u centri V okeanichnih riftah v rezultati spredingu formuyetsya nova okeanichna kora Okeanichni rifti Okeanichni hrebti Dokladnishe Okeanichni hrebti Na okeanichnij kori rifti priurocheni do centralnih chastin seredinno okeanichnih hrebtiv U nih vidbuvayetsya utvorennya novoyi okeanichnoyi kori Zagalna yih protyazhnist ponad 60 tisyach kilometriv Z nimi pov yazano bezlich gidrotermalnih dzherel yaki vinosyat u okean znachnu chastinu glibinnogo tepla i rozchinenih elementiv Visokotemperaturni dzherela nazivayutsya chornimi kurcyami z nimi pov yazani znachni zapasi kolorovih metaliv Kontinentalni rifti Rozkol kontinentu na chastini pochinayetsya z utvorennya rifta Kora tonshaye i rozsuvayetsya pochinayetsya magmatizm Formuyetsya protyazhna linijna zapadina glibinoyu poryadku soten metriv yaka obmezhena seriyeyu skidiv Pislya cogo mozhlivi dva varianti rozvitku podij abo rozshirennya rifta pripinyayetsya i vin zapovnyuyetsya osadovimi porodami peretvoryuyuchis na avlakogen abo kontinenti prodovzhuyut rozsuvatisya i mizh nimi vzhe v tipovo okeanichnih riftah pochinaye formuvatisya okeanichna kora Konvergentni mezhi mezhi zitknennya plit Dokladnishe Konvergentna granicya Konvergentnimi nazivayutsya mezhi na yakih vidbuvayetsya zitknennya plit Mozhlivi tri varianti Kontinentalna plita z okeanichnoyu Okeanichna kora shilnisha nizh kontinentalna i zanuryuyetsya pid kontinent v zoni subdukciyi Okeanichna plita z okeanichnoyu U takomu vipadku odna z plit zapovzaye pid inshu i takozh formuyetsya zona subdukciyi nad yakoyu utvoryuyetsya ostrivna duga Kontinentalna plita z kontinentalnoyu Vidbuvayetsya koliziya vinikaye potuzhna skladchasta oblast Klasichnij priklad Gimalayi U ridkisnih vipadkah vidbuvayetsya nasuvannya okeanichnoyi kori na kontinentalnu obdukciya Zavdyaki comu procesu vinikli ofioliti Kipru Novoyi Kaledoniyi Omanu ta in U zonah subdukciyi poglinayetsya okeanichna kora i cim kompensuyetsya yiyi poyava v seredinno okeanichnih hrebtah U nih vidbuvayutsya vinyatkovo skladni procesi vzayemodiyi kori i mantiyi Tak okeanichna kora mozhe zatyaguvati v mantiyu bloki kontinentalnoyi kori yaki vnaslidok nizkoyi shilnosti eksgumuyut nazad v koru Tak vinikayut metamorfichni kompleksi nadvisokih tiskiv odin iz najpopulyarnishih ob yektiv suchasnih geologichnih doslidzhen Bilshist suchasnih zon subdukciyi roztashovani po periferiyi Tihogo okeanu utvoryuyuchi tihookeanske vognenne kilce Procesi sho jdut v zoni konvergenciyi plit po pravu vvazhayutsya odnimi z najskladnishih v geologiyi U nij zmishuyutsya bloki riznogo pohodzhennya stvoryuyuchi novu kontinentalnu koru Aktivni kontinentalni okolici Aktivna kontinentalna okrayina Aktivna kontinentalna okrayina Aktivna kontinentalna okrayina vinikaye tam de pid kontinent zanuryuyetsya okeanichna kora Etalonom ciyeyi geodinamichnoyi obstanovki vvazhayetsya zahidne uzberezhzhya Pivdennoyi Ameriki yiyi chasto nazivayut andskim tipom kontinentalnoyi okrayini Dlya aktivnoyi kontinentalnoyi okrayini harakterni chislenni vulkani i vzagali potuzhnij magmatizm Rozplavi mayut tri komponenti okeanichnu koru mantiyu nad neyu i nizi kontinentalnoyi kori Pid aktivnoyu kontinentalnoyu okrayinoyu vidbuvayetsya aktivna mehanichna vzayemodiya okeanichnoyi i kontinentalnoyi plit Zalezhno vid shvidkosti viku ta potuzhnosti okeanichnoyi kori mozhlivi kilka scenariyiv rivnovagi Yaksho plita ruhayetsya povilno i maye vidnosno malu potuzhnist to kontinent ziskribaye z neyi osadovij chohol Osadovi porodi mnutsya v intensivni skladki metamorfizuyutsya i stayut chastinoyu kontinentalnoyi kori Pri comu utvoryuyetsya struktura sho nazivayetsya akrecijnij klinom Yaksho shvidkist zanurennya pliti visoka a osadovij chohol tonkij to okeanichna kora stiraye niz kontinentu i vtyaguye jogo v mantiyu Ostrivni dugi Ostrivni dugi Ostrivni dugi ce lancyuzhki vulkanichnih ostroviv nad zonoyu subdukciyi sho vinikayut tam de okeanichna plita zanuryuyetsya pid inshu okeanichnu Yak tipovi suchasni ostrivni dugi mozhna nazvati Aleutski Kurilski Marianski ostrovi i bagato inshih arhipelagiv Yaponski ostrovi takozh chasto nazivayut ostrivnoyu dugoyu ale yih fundament duzhe drevnij i naspravdi voni utvoreni kilkoma riznovikovimi kompleksami ostrivnih dug tak sho Yaponski ostrovi ye mikrokontinentom Ostrivni dugi utvoryuyutsya pri zitknenni dvoh okeanichnih plit Pri comu odna z plit opinyayetsya znizu i poglinayetsya v mantiyu Na verhnij zhe pliti utvoryuyutsya vulkani ostrivnoyi dugi Vignuta storona ostrivnoyi dugi spryamovana v bik pliti sho poglinayetsya Z cogo boku znahodyatsya glibokovodnij zholob i pereddugovij progin Za ostrivnoyu dugoyu roztashovanij zadugovij basejn tipovi prikladi Ohotske more Pivdennokitajske more i t d v yakomu takozh mozhe vidbuvatisya spreding Koliziya kontinentiv Koliziya kontinentiv Zitknennya kontinentalnih plit prizvodit do zminannya kori i utvorennya girskih pasom Prikladom koliziyi ye Alpijsko Gimalajskij girskij poyas sho utvorivsya v rezultati zakrittya okeanu Tetis i zitknennya z Yevrazijskoyu plitoyu Indostanu i Afriki U rezultati potuzhnist kori znachno zbilshuyetsya pid Gimalayami vona stanovit 70 km Ce nestijka struktura vona intensivno rujnuyetsya poverhnevoyu i tektonichnoyu eroziyeyu U kori z rizko zbilshenoyu potuzhnistyu jde viplavka granitiv z metamorfizovanih osadovih i magmatichnih porid Tak utvorilisya najbilshi batoliti napriklad i Transformni mezhiMapa rozlomu San Andreas na yakij pokazano vidnosnij ruh zemnoyi kori Inodi dvi litosferni pliti ne rozhodyatsya i ne posuvayutsya odna pid odnu a lishe trutsya krayami Najvidomishij priklad rozlom San Andreas u Kaliforniyi de ruhayutsya Tihookeanska i Pivnichno Amerikanska pliti Pliti stikayutsya na chas a potim rozhodyatsya vivilnyayuchi bagato energiyi i viklikayuchi silni zemletrusi Transformni rozlomi Dokladnishe Transformnij rozlom V okeanah transformni rozlomi jdut perpendikulyarno seredinno okeanichnim hrebtam SOH i rozbivayut yih na segmenti shirinoyu v serednomu 400 km Mizh segmentami hrebta znahoditsya aktivna chastina transformnogo rozlomu Na cij dilyanci postijno vidbuvayutsya zemletrusi i gorotvorennya navkolo rozlomu formuyutsya chislenni otochuyuchi strukturi nasuvi skladki i grabeni V rezultati v zoni rozlomu neridko ogolyuyutsya mantijni porodi Po obidvi storoni vid segmentiv SOH znahodyatsya neaktivni chastini transformnih rozlomiv Aktivnih ruhiv u nih ne vidbuvayetsya ale voni chitko virazheni v relyefi dna okeaniv linijnimi pidnyattyami z centralnoyu depresiyeyu Transformni rozlomi formuyut zakonomirnu sitku i ochevidno vinikayut ne vipadkovo a v silu ob yektivnih fizichnih prichin Sukupnist danih chiselnogo modelyuvannya teplofizichnih eksperimentiv i geofizichnih sposterezhen dozvolila z yasuvati sho mantijna konvekciya maye trivimirnu strukturu Krim osnovnoyi techiyi vid SOH v konvektivnomu oseredku za rahunok oholodzhennya verhnih chastin potoku vinikayut pozdovzhni techiyi Cya ostigla rechovina spryamovuyetsya vniz vzdovzh osnovnogo napryamku techiyi mantiyi U zonah cogo drugoryadnogo potoku sho opuskayetsya i znahodyatsya transformni rozlomi Taka model dobre uzgodzhuyetsya z danimi pro teplovij potik nad transformnimi rozlomami sposterigayetsya jogo znizhennya Zsuvi na kontinentah Zsuvni mezhi plit na kontinentah zustrichayutsya vidnosno ridko Yedinim nini aktivnim prikladom mezhi takogo tipu ye rozlom San Andreas sho vidokremlyuye Pivnichno Amerikansku plitu vid Tihookeanskoyi 800 milnij rozlom San Andreas odin z najbilsh sejsmoaktivnih rajoniv planeti za rik pliti zmishuyutsya odin vidnosno odnogo na 0 6 sm zemletrusi z magnitudoyu ponad 6 odinic vidbuvayutsya v serednomu raz na 22 roki Misto San Francisko i velika chastina rajonu buhti San Francisko pobudovani v bezposerednij blizkosti vid cogo rozlomu Procesi vseredini plitPershi formulyuvannya tektoniki plit stverdzhuvali sho vulkanizm ta sejsmichni yavisha zoseredzheni na mezhi plit ale skoro stalo zrozumilo sho i vseredini plit jdut specifichni tektonichni i magmatichni procesi yaki takozh buli interpretovani v ramkah ciyeyi teoriyi Sered procesiv sho vidbuvayutsya vseredini plit osoblive misce zajnyali yavisha dovgotrivalogo bazaltovogo magmatizmu v deyakih rajonah tak zvani garyachi tochki Garyachi tochki Dokladnishe Garyacha tochka geologiya Na dni okeaniv roztashovani chislenni vulkanichni ostrovi Deyaki z nih roztashovani v lancyuzhkah z poslidovno zminyuvanim vikom Klasichnim prikladom takoyi pidvodnogo pasma stav Vin pidnimayetsya nad poverhneyu okeanu u viglyadi Gavajskih ostroviv vid yakih na pivnichnij zahid jde pasmo pidvodnih gir iz bezperervno zbilshuvanim vikom deyaki z yakih napriklad atol Midvej vihodyat na poverhnyu Na vidstani blizko 3000 km vid Gavayiv pasmo trohi povertaye na pivnich i nazivayetsya vzhe Vin pererivayetsya v glibokovodnomu zholobi pered Aleutskoyu ostrivnoyu dugoyu Dlya poyasnennya ciyeyi divnoyi strukturi bulo zrobleno pripushennya sho pid Gavajskimi ostrovami znahoditsya garyacha tochka misce de do poverhni pidnimayetsya garyachij mantijnij potik yakij proplavlyaye okeanichnu koru sho ruhayetsya nad nim Takih tochok zaraz na Zemli vstanovleno bezlich Mantijnij potik yakij yih viklikaye nazivayut plyumom U deyakih vipadkah peredbachayut viklyuchno gliboke pohodzhennya rechovini plyumu azh do mezhi yadra mantiyi Trapi i okeanichni plato Krim dovgotrivalih garyachih tochok vseredini plit inodi vidbuvayutsya grandiozni vilivi rozplaviv yaki na kontinentah formuyut trapi a v okeanah okeanichni plato Osoblivist cogo tipu magmatizmu v tomu sho vin vidbuvayetsya za korotkij u geologichnomu sensi chas blizko dekilkoh miljoniv rokiv ale zahoplyuye velichezni ploshi desyatki tisyach km pri comu vilivayetsya kolosalnij obsyag bazaltiv porivnyuvanij z yih kilkistyu sho kristalizuyetsya v seredinno okeanichnih hrebtah Vidomi sibirski trapi na Sibirskij platformi trap ploskogir ya Dekan na Indostanskomu kontinenti ta bagato inshih Prichinoyu utvorennya trapiv takozh vvazhayutsya garyachi mantijni potoki ale na vidminu vid garyachih tochok voni diyut korotkochasno i riznicya mizh nimi ne zovsim zrozumila Garyachi tochki i trapi dali pidstavi dlya stvorennya tak zvanoyi plyumovoyi geotektoniki yaka stverdzhuye sho znachnu rol v geodinamichnih procesah vidigraye ne tilki regulyarna konvekciya a j plyum Plyumova tektonika ne superechit tektonici plit a dopovnyuye yiyi Vpliv peremishennya plit na klimatRoztashuvannya velikih kontinentalnih masiviv v pripolyarnih oblastyah spriyaye zagalnomu znizhennyu temperaturi planeti oskilki na kontinentah mozhut utvoryuvatisya pokrivni zaledeninnya Chim shirshe rozvinene zaledeninnya tim bilshe albedo planeti i tim nizhcha serednorichna temperatura Krim togo vzayemne roztashuvannya kontinentiv viznachaye okeanichnu i atmosfernu cirkulyaciyu Odnak taka prosta shema kontinenti v pripolyarnih oblastyah zaledeninnya kontinenti v ekvatorialnih oblastyah pidvishennya temperaturi viyavlyayetsya nevirnoyu pri zistavlenni z geologichnimi danimi pro minule Zemli Chetvertinne zaledeninnya dijsno vidbulosya koli v rajoni Pivdennogo polyusa opinilasya Antarktida i v pivnichnij pivkuli Yevraziya i Pivnichna Amerika nablizilisya do Pivnichnogo polyusa Z inshogo boku najsilnishe proterozojske zaledeninnya pid chas yakogo Zemlya viyavilasya majzhe povnistyu vkrita lodom vidbulosya todi koli bilsha chastina kontinentalnih masiviv perebuvala v ekvatorialnij oblasti Krim togo istotni zmini polozhennya kontinentiv vidbuvayutsya za chas poryadku desyatkiv miljoniv rokiv v toj chas yak sumarna trivalist lodovikovih epoh skladaye poryadku dekilkoh miljoniv rokiv i pid chas odniyeyi lodovikovoyi epohi vidbuvayutsya ciklichni zmini zaledenin i Interglyacial periodiv Vsi ci klimatichni zmini vidbuvayutsya shvidko v porivnyanni zi shvidkostyami peremishennya kontinentiv i tomu ruh plit ne mozhe buti yih prichinoyu Z visheskazanogo viplivaye sho peremishennya plit ne grayut viznachalnoyi roli v klimatichnih zminah ale mozhut buti vazhlivim dodatkovim chinnikom sho yih pidshtovhuye Istoriya peremishen plitVik dna okeaniv chervonij kolir vidpovidaye molodij kori Pochatok tektoniki plit Pershi bloki kontinentalnoyi kori kratoni vinikli na Zemli v arheyi todi zh pochalisya yih gorizontalni peremishennya ale povnij kompleks oznak diyi mehanizmu tektoniki plit suchasnogo tipu zustrichayetsya tilki v piznomu proterozoyi Do cogo mantiya mozhlivo mala inshu strukturu masoperenosu v yakij veliku rol vidigrali ne ustaleni konvektivni potoki a turbulentna konvekciya i plyum U minulomu potik tepla z nadr planeti buv bilshim tomu kora bula tonshoyu tisk pid nabagato tonshoyu koroyu buv tezh nizhchim A pri istotno nizhchomu tisku i trohi bilshij temperaturi v yazkist mantijnih konvekcijnih potokiv bezposeredno pid koroyu bula nabagato nizhchoyu za ninishnyu Tomu v kori sho plivla na poverhni mantijnogo potoku mensh v yazkogo nizh sogodni vinikali lishe porivnyano neveliki pruzhni deformaciyi I mehanichni naprugi porodzhuvani v kori mensh v yazkimi nizh sogodni konvekcijnimi potokami buli nedostatni dlya perevishennya mezhi micnosti porid kori Tomu j ne bulo takoyi tektonichnoyi aktivnosti yak u danij chas Minuli peremishennya plit Pangeya Div takozh Superkontinent Vidtvorennya minulih peremishen plit odin z osnovnih predmetiv geologichnih doslidzhen Z riznim stupenem detalnosti polozhennya kontinentiv i blokiv z yakih voni sformuvalisya rekonstrujovano azh do arheyu Z analizu peremishen kontinentiv bulo zroblene empirichne sposterezhennya sho kontinenti kozhni 400 600 mln rokiv zbirayutsya u velicheznij materik sho mistit v sobi majzhe vsyu kontinentalnu koru superkontinent Suchasni kontinenti utvorilisya 200 150 mln rokiv tomu v rezultati rozkolu superkontinentu Pangeyi Zaraz kontinenti znahodyatsya na etapi majzhe maksimalnogo zavershennya Atlantichnij okean rozshiryuyetsya a Tihij okean zakrivayetsya Indostan ruhayetsya na pivnich i mne Yevrazijsku plitu ale mabut resurs cogo ruhu vzhe majzhe vicherpanij i v nedalekomu geologichnomu chasi v Indijskomu okeani vinikne nova zona subdukciyi v yakij okeanichna kora Indijskogo okeanu bude poglinatisya pid Indijskij kontinent Tektonika plit yak sistema naukZaraz tektoniku vzhe ne mozhna rozglyadati yak suto geologichnu koncepciyu Vona vidigraye klyuchovu rol u vsih naukah pro Zemlyu v nij vidililosya kilka metodichnih pidhodiv z riznimi bazovimi ponyattyami i principami Z tochki zoru kinematichnogo pidhodu ruhi plit mozhna opisati geometrichnimi zakonami peremishennya figur na sferi Zemlya rozglyadayetsya yak mozayika plit riznogo rozmiru sho peremishuyutsya odna vidnosno odnoyi i samoyi planeti Paleomagnitni dani dozvolyayut vidnoviti polozhennya magnitnogo polyusa shodo kozhnoyi pliti na rizni momenti chasu Uzagalnennya danih za riznimi plitami prizvelo do rekonstrukciyi vsiyeyi poslidovnosti vidnosnih peremishen plit Ob yednannya cih danih z informaciyeyu otrimanoyu z neruhomih garyachih tochok zrobilo mozhlivim viznachiti absolyutni peremishennya plit ta istoriyu ruhu magnitnih polyusiv Zemli Teplofizichnij pidhid rozglyadaye Zemlyu yak teplovu mashinu v yakij teplova energiya chastkovo peretvoryuyetsya v mehanichnu U ramkah cogo pidhodu ruh rechovini u vnutrishnih sharah Zemli modelyuyetsya yak potik v yazkoyi ridini opisuvanij rivnyannyami Nav ye Stoksa Mantijna konvekciya suprovodzhuyetsya fazovimi perehodami i himichnimi reakciyami yaki vidigrayut viznachalnu rol v strukturi mantijnih techij Gruntuyuchis na danih geofizichnogo zonduvannya rezultatah teplofizichnih eksperimentiv i analitichnih i chiselnih rozrahunkah vcheni namagayutsya detalizuvati strukturu mantijnoyi konvekciyi znajti shvidkosti potokiv ta inshi vazhlivi harakteristiki glibinnih procesiv Osoblivo vazhlivi ci dani dlya rozuminnya budovi najglibshih chastin Zemli nizhnoyi mantiyi ta yadra yaki nedostupni dlya bezposerednogo vivchennya ale bezsumnivno vplivayut na procesi sho jdut na poverhni planeti Geohimichnij pidhid Dlya geohimiyi tektonika plit vazhliva yak mehanizm bezperervnogo obminu rechovinoyu i energiyeyu mizh riznimi obolonkami Zemli Dlya kozhnoyi geodinamichnoyi obstanovki harakterni specifichni asociaciyi girskih porid U svoyu chergu za cimi harakternimi osoblivostyami mozhna viznachiti geodinamichnu obstanovku u yakij utvorilasya poroda Istorichnij pidhid U sensi istoriyi planeti Zemlya tektonika plit ce istoriya z yednannya i rozkolyuvannya kontinentiv narodzhennya ta zgasannya vulkanichnih lancyugiv poyavi i zakrittya okeaniv i moriv Zaraz dlya velikih blokiv kori istoriya peremishen vstanovlena z velikoyu detalnistyu i za znachnij promizhok chasu ale dlya nevelikih plit metodichni trudnoshi nabagato bilshi Najskladnishi geodinamichni procesi vidbuvayutsya v zonah zitknennya plit de utvoryuyutsya girski lancyugi skladeni bezlichchyu dribnih riznoridnih blokiv terrejniv Pri vivchenni Skelyastih gir zarodivsya osoblivij napryamok geologichnih doslidzhen yakij uvibrav u sebe kompleks metodiv z vidilennya terrejniv i rekonstrukciyi yih istoriyi Znachennya tektoniki plit Tektonika plit zigrala v naukah pro Zemlyu rol porivnyannu z geliocentrichnoyu koncepciyeyu v astronomiyi abo vidkrittyam DNK u genetici Do prijnyattya teoriyi tektoniki plit nauki pro Zemlyu mali opisovij harakter Voni dosyagli visokogo rivnya doskonalosti v opisi prirodnih ob yektiv ale ridko mogli poyasniti prichini procesiv U riznih rozdilah geologiyi mogli dominuvati protilezhni koncepciyi Tektonika plit zv yazala rizni nauki pro Zemlyu dala mozhlivist peredbachuvati procesi Tektonika plit na inshih planetahU danij chas nemaye pidtverdzhen suchasnoyi tektoniki plit na inshih planetah Sonyachnoyi sistemi Doslidzhennya magnitnogo polya Marsa provedeni v 1999 roci kosmichnoyu stanciyeyu Mars Global Surveyor vkazuyut na mozhlivist tektoniki plit na Marsi v minulomu Deyaki procesi krizhanoyi tektoniki na Yevropi analogichni procesam sho vidbuvayutsya na Zemli Z insh planet Sonyachnoyi sistemi deyaki oznaki tektoniki plit prostezhuyutsya na Veneri Div takozhTektonichna plastina Tektonichni gipotezi Mobilizm Fiksizm RozlomiPrimitkiVine F J Hess H H 1970 Sea floor spreading in Maxwell A E ed The Sea 4 2 587 622 Wiley Interscience New York N Y Isacks B L Oliver J Sykes L R 1974 Seismology and the new global tectonic Journal Geophys Res 73 5855 5899 McKenzie D P 1969 The relation between fault plane solutions for earthquakes and the directions of the principal stress Bull Seism Soc Am 59 591 601 angl LiteraturaMala girnicha enciklopediya u 3 t za red V S Bileckogo D Shidnij vidavnichij dim 2013 T 3 S Ya 644 s PosilannyaHow plate tectonics will change Earth in 250 million years angl arh 28 lyutogo 2018 roku Gene Kim Business Insider Data zvernennya 28 lyutogo 2018 roku animaciya kontinentiv na poverhni Zemli za ostanni 250 mln rokiv sho minuli ta prognoz na 250 mln rokiv u majbutnye video na YouTube