Дятел середній | ||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() | ||||||||||||||||
Біологічна класифікація | ||||||||||||||||
| ||||||||||||||||
Dendrocopos medius (Linnaeus, 1758) | ||||||||||||||||
![]() Поширення виду | ||||||||||||||||
Синоніми | ||||||||||||||||
Leiopicus medius Picoides medius | ||||||||||||||||
Посилання | ||||||||||||||||
|
Дятел середній (Dendrocopos medius) — вид птахів родини дятлових. В Україні осілий, кочовий вид, який поширений у лісовій і лісостеповій смугах, крім Карпат. До недавнього часу відносили до роду Дятел (Dendrocopos). Проте в останніх зведеннях виділено до роду .. Охороняється Бернською конвенцією.
Опис
Морфологічні ознаки
Маса тіла 54-85 г, довжина тіла 18-21 см, розмах крил 32-34 см. У самця смуги по боках шиї, спина, покривні пера верху крил, поперек і надхвістя чорні; плечові пера білі; на голові червона «шапочка»; лоб білуватий; горло, щоки, шия і воло білі; боки тулуба білі, з жовтим відтінком і чорними рисками; груди і черево білі, з рожевим відтінком; підхвістя рожеве; махові пера чорні, з білими плямами, які на розгорнутих крилах утворюють смуги; хвіст чорний, цупкий, загострений, крайні стернові пера білі, з чорними смугами; дзьоб і ноги темно-сірі; райдужна оболонка ока коричнева. У молодого птаха лоб і низ бруднувато-білі; червона «шапочка» менш яскрава.
Від дорослого звичайного і сирійського дятлів відрізняється червоним верхом голови, крім лоба; молодий від молодого звичайного дятла — тим, що білі щоки окреслені чорним лише знизу, від молодого сирійського дятла — білим волом; від білоспинного дятла — меншими розмірами і повністю чорними спиною та попереком.
Звуки
У середнього дятла барабанний дроб найменш розвинений серед усіх дятлів західної Палеарктики. З цієї причини вокалізація має першорядне значення під час шлюбної поведінки. Це досить галасливий птах, особливо в сезон розмноження. Шлюбний крик можна почути наприкінці зими — на початку весни: це повільна серія гугнявих і хриплуватих нявкаючих звуків «кік — кік — кік», які дещо нагадують звуки тертя незмащеного дерев'яного колеса. Поклик — поодинокі крики тієї ж тональності, подібні до тріскучого верещання сойки. У порівнянні з малим дятлом вони більш слабкі та низькі за тональністю. Барабанить мало, у дробі чітко чутно окремі удари. Тривалість дробу приблизно така сама, як у звичайного дятла, однак він більш слабкий і не такий різкий.
Поширення
Ареал охоплює помірні і південні широти Європи, а також невелику частину Передньої Азії. Найбільш західні ізольовані поселення цього птаха існують на півночі Іспанії в Кантабрійських горах, а також Піренеях на кордоні Іспанії та Франції. Місцями гніздиться в материковій Італії і на островах Середземного моря — Сардинії, Корсиці і Сицилії. З більш-менш високою щільністю заселяє на схід від північних і центральних районів Франції — в Центральній, Південній і Східній Європі аж до Прибалтики і західних областей Росії. У Північній Європі, включаючи Скандинавію, середній дятел не зустрічається. На сході Європи починаючи приблизно з середини 1980-х років ареал дятла став розширюватися у східному напрямку, досягнувши в середині 2000-х років Естонії, а також Смоленської, Московської, Рязанської, Пензенської, Саратовської, Волгоградської і Ростовської областей Росії. На південному сході ареалу населяє схили Великого Кавказу, Закавказзя, Туреччину (Понтійські гори, Східний Тавр, узбережжя Егейського моря) та Іран (Загрос, Фарс). В Егейському морі гніздиться тільки на Лесбосі.
В Україні дятел середній осілий та кочівний птах лісової та лісостепової смуги (крім Карпат), а також окремих північних районів степової зони. Піж час зимових кочівель трапляється в Запорізькому Придніпров'ї та Приазов'ї.
Місця існування
Населяє зрілі широколистяні і хвойно-широколистяні ліси, розташовані на рівнинах, в долинах річок і передгір'ях. Рідше оселяється в старих закинутих парках і яблунево-грушевих садах на межі листяного лісу. Анатомічні особливості середнього дятла меншою мірою пристосовані до довбання, з цієї причини його місця проживання, здебільшого, пов'язані з ділянками хворих і сухих дерев. На більшій частині Європи вони майже завжди пов'язані з посадками різних порід дуба, часто з домішками граба звичайного, в'яза, вільхи, ялини, бука або ясена. Найбільша щільність поселень, близько 100 особин на км2, досягається в стиглих дубово-грабових дібровах. Птахи уникають характерних для Середньої Європи чистих, без домішок дуба, грабових та букових лісів, а також досить молодих (до 60 років) і, навпаки, стиглих дібров. На півночі і північному сході ареалу характер лісу помітно змінюється — дятел часто гніздиться у вільхово-ясеневих заболочених низинах, як із густим деревостаном, так і розрідженим. На південному сході населяє заплавні ліси з чагарниками осокора і верби, часто захаращені і з великою кількістю гнилої деревини.
Чисельність
Чисельність в Європі оцінена в 140–310 тис. пар, в Україні — 6.0—9,5 тис. пар. Чисельність стабільна.
Розмноження
До розмноження приступає в кінці першого року життя. Моногамний, на відміну від інших строкатих дятлів, пари найчастіше зберігаються протягом тільки одного сезону. Утворення пари відбувається трохи раніше, ніж у звичайного дятла — у проміжку між серединою квітня та початком травня. Цьому передує період токування: з кінця лютого — початку березня птахи обох статей стають збудженими, постійно перелітають з місця на місце і видають характерні нявкаючі звуки, що замінюють їм барабанний дріб, характерний для шлюбної поведінки інших строкатих дятлів. Характерні демонстративні пози — скуйовджений чубчик у сидячого на гілці птаха і пурхання самця біля місця майбутнього гнізда; останнє може супроводжуватися легким постукуванням дзьоба по дереву або барабанним дробом. Птахи не ганяються один за одним — при віддаленні одного другий залишається байдужим. У період токування дятли ще не мають власної території і, так само, як і взимку, широко кочують у межах лісової ділянки. З настанням тепла шлюбна активність постійно зростає, і до початку відкладання яєць птахи встигають поміняти по 3-4 статевих партнера. З утворенням пари і облаштуванням дупла шлюбна активність різко припиняється, відбувається парування. Буває, що крики чути і в червні, проте вони належать холостим, особинам, що залишилися без пари.
Дупло, місце для якого вибирають обидва партнери, розташовується недалеко від галявини або узлісся в стовбурі або масивній бічній гілці листяного дерева. Здебільшого, деревина дуже м'яка — повністю трухлява або, принаймні, з помітними ознаками гниття. Іноді використовується торішнє гніздо інших дятлів, яке розширюється зсередини. Зазвичай дупло розташоване невисоко, на висоті від 1,5 до 3 м від поверхні землі. Будівництво дупла займає від 8 до 20, а іноді і більше днів, при цьому інтенсивність довбання та участь кожного партнера нерівномірні: часом працює, епізодично, тільки самець, а деколи, інтенсивно, обидва члени пари. У кладці 4-5, частіше всього 5-6 яєць. Яйця мають овальну або округло-овальну форму, досить тонку та блискучу порцеляново-білу шкаралупу. Середній розмір яєць 24,10×18,69 мм. Тривалість висиджування, в якому беруть участь обидва члени пари (вночі у гнізді перебуває самець), 11-14 (в середньому 12) діб. Вилуплення може бути як синхронним, так і розтягнутися на дві доби. Пташенята з'являються на світ голими і безпорадними. Вигодовуванням і чищенням гнізда приблизно порівну займаються обоє батьків, добуваючи корм на відстані не далі ніж 100–150 м від дупла, кожен на своїй ділянці. У віці 20-26 днів пташенята стають на крило, однак, ще протягом 8-11 днів виводки тримаються разом, при цьому дорослі птахи час від часу підгодовують їх.
Живлення
Раціон майже повністю складається з тваринних кормів. У сезон розмноження він мало чим відрізняється від звичайного дятла, однак у пошуках поживу середній дятел неохоче довбає кору і рідко вживає в їжу личинок комах-ксилофагів, захованих під нею. Здебільшого, птах швидко пересувається з одного місця на інше, обстежуючи при цьому стовбури дерев, гілки та поверхню листя у пошуках різних безхребетних. На відміну від більших видів, пересувається навіть по тонких гілочках і, подібно до синиць, іноді звішується на кінчику. Перевагу надає сухостою, близько третини часу здобуває поживу в деревині сухих дерев. Так само, як і деякі інші строкаті дятли, іноді практикує так звану «кузню» — розколину в корі або самостійно зроблений отвір, куди вставляє горіхи та насіння перед їх довбанням. Однак у порівнянні зі звичайним дятлом у середнього ця функція розвинена значно слабше, і «кузня» зазвичай не використовується більше 3-4 разів. У великих кількостях поїдає гусінь метеликів (у тому числі волохату, яку не чіпають інші птахи), імаго жуків (каптурників, м'якотілок, турунів, вусачів, листоїдів, довгоносиків, коваликів, , , стафілінів (жуків-хижаків), лялечок та імаго перетинчастокрилих (мурашок, бджіл, рогохвостів, пильщиків), двокрилих (ситняг, комарів, довгоноги), клопів, попелиць та інших комах. Восени і взимку частка певних груп комах падає, а інших зростає (так, за деякими даними певну частку мурашок заміняють клопи). Крім того, в холодну пору року невелику частину раціону складає рослинна їжа — жолуді, зерна ячменю і пшениці, плоди (горіхи) ліщини звичайної, бука і волоського горіха, зрідка насіння хвойних порід дерев.
Охорона
Вид занесений до Додатку ІІ Бернської конвенції (охоронна категорія: підлягає особливій охороні). На регіональному рівні в Україні занесений до Червоних списків тварин Дніпропетровської і Сумської областей.
Систематика
У наш час більшість дослідників у межах виду виділяють 4 підвиди:
- D. m. medius (Linnaeus, 1758) — від західної і північної меж ареалу на схід — до західних областей Росії, на південь — до Італії і Балканського півострова;
- D. m. caucasicus (Bianchi, 1904) — північна Туреччина, Великий Кавказ, Закавказзя, північно-західний Іран;
- D. m. anatoliae (Hartert, 1912) — західна і південна Мала Азія.
- D. m. sanctijohannis (Blanford, 1873) — гори Загрос в Ірані.
Галерея
- У Голосіївському природному парку, Київ.
- Дя́тел біля домоволодіння
Джерела. Примітки
- Фесенко Г. В. Вітчизняна номенклатура птахів світу. — Кривий Ріг : ДІОНАТ, 2018. — 580 с. — .
- Winkler, Hans; Christie, David A. Family Picidae (Woodpeckers) in del Hoyo, J., Elliott, A., & Sargatal, J., eds. Volume 7: Jacamars to Woodpeckers. — Barcelona : Lynx Edicions, 2002. — 483 с. — .(англ.)
- Фауна України. Охоронні категорії: довідник / За ред. О. Годзевської і Г. Фесенка. — Київ, 2010. — 80 с. (с. 34)
- Фесенко Г. В., Бокотей А. А. Птахи фауни України (польовий визначник). — К., 2002. — 416 с. — .
- Cramp S., K. E. L. Simmons. The Birds of the Western Palearctic. Vol. IV — Terns to Woodpeckers. — Oxford University Press, 1986. — P. 882—891. — .(англ.)
- Степанян Л. С. Конспект орнитологической фауны СССР. — М. : Наука, 1990. — 727 с. — .(рос.)
- Біологічне різноманіття України. Дніпропетровська область. Птахи: Негоробцеподібні : моногр. / В. Л. Булахов, А. А. Губкін, О. Л. Пономаренко, О. Є. Пахомов; за заг. ред. О. Є. Пахомова. — Д. : Вид-во ДНУ, 2009. — 624 с. (с. 503—505)
- Петроченко В. І. Біорізноманіття хребетних тварин Національного заповідника «Хортиця» // Сучасні проблеми біології, екології та хімії : Матеріали міжнарод. наук. конф. — Запоріжжя, 2007. — С. 416—417
- Птицы нашего города / А. И. Кошелев, В. А. Кошелев, А. Н. Николенко, Л. В. Пересадько; под. общ. ред. А. И. Кошелева. — Мелитополь, 2006. — 178 с. (с. 99)
- BirdLife International. Birds in Europe: population estimates, trends and conservation status. — Cambridge, UK: BirdLife International, 2004. — 374 pp. (BirdLife Conservation Series No. 12).(англ.)
Література
- Бутьев В. Т., Зубков Н. И., Иванчев В. П., Коблик Е. А., Ковшарь А. Ф., Котюков Ю. В., Люлеева Д. С., Назаров Ю. Н., Нечаев В. А., Приклонский С. Г., Пукинский Ю. Б., Рустамов А. К., Сорокин А. Г., Фридман В. С. Птицы России и сопредельных регионов. — М. : Товарищество научных изданий КМК, 2005. — С. 371—383. — .(рос.)
- Cramp S., K. E. L. Simmons. The Birds of the Western Palearctic. Vol. IV — Terns to Woodpeckers. — Oxford University Press, 1986. — P. 882—891. — .(англ.)
- Gorman, Gerard. Woodpeckers of Europe. A Study to European Picidae. — Chalfont : Bruce Coleman, 2004. — 126 с. — .(англ.)
- Winkler, Hans; Christie, David; Nurney, David. Woodpeckers: An Identification Guide to the Woodpeckers of the World. — Houghton Mifflin. — P. 269—271. — .(англ.)
- Winkler, Hans; Christie, David A. Family Picidae (Woodpeckers) in del Hoyo, J., Elliott, A., & Sargatal, J., eds. Volume 7: Jacamars to Woodpeckers. — Barcelona : Lynx Edicions, 2002. — 483 с. — .(англ.)
Посилання
- http://www.birdlife.org/datazone/species/factsheet/22681114 [ 7 липня 2015 у Wayback Machine.]
- http://www.iucnredlist.org/details/22681114/0 [ 16 вересня 2015 у Wayback Machine.]
- http://www.sevin.ru/vertebrates/index.html?birds/417.html [ 13 квітня 2021 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Dyatel serednij source source Ohoronnij statusNajmenshij rizik MSOP 3 1 Biologichna klasifikaciyaDomen Yaderni Eukaryota Carstvo Tvarini Animalia Tip Hordovi Chordata Klas Ptahi Aves Ryad Dyatlopodibni Piciformes Rodina Dyatlovi Picidae Rid Dyatel Dendrocopos Vid Dyatel serednijBinomialna nazvaDendrocopos medius Linnaeus 1758 Poshirennya viduSinonimiLeiopicus medius Picoides mediusPosilannyaVikishovishe Dendrocopos mediusVikividi Dendrocopos mediusEOL 1177522ITIS 554046MSOP 141703 Dyatel serednij Dendrocopos medius vid ptahiv rodini dyatlovih V Ukrayini osilij kochovij vid yakij poshirenij u lisovij i lisostepovij smugah krim Karpat Do nedavnogo chasu vidnosili do rodu Dyatel Dendrocopos Prote v ostannih zvedennyah vidileno do rodu Ohoronyayetsya Bernskoyu konvenciyeyu OpisMorfologichni oznaki Masa tila 54 85 g dovzhina tila 18 21 sm rozmah kril 32 34 sm U samcya smugi po bokah shiyi spina pokrivni pera verhu kril poperek i nadhvistya chorni plechovi pera bili na golovi chervona shapochka lob biluvatij gorlo shoki shiya i volo bili boki tuluba bili z zhovtim vidtinkom i chornimi riskami grudi i cherevo bili z rozhevim vidtinkom pidhvistya rozheve mahovi pera chorni z bilimi plyamami yaki na rozgornutih krilah utvoryuyut smugi hvist chornij cupkij zagostrenij krajni sternovi pera bili z chornimi smugami dzob i nogi temno siri rajduzhna obolonka oka korichneva U molodogo ptaha lob i niz brudnuvato bili chervona shapochka mensh yaskrava Vid doroslogo zvichajnogo i sirijskogo dyatliv vidriznyayetsya chervonim verhom golovi krim loba molodij vid molodogo zvichajnogo dyatla tim sho bili shoki okresleni chornim lishe znizu vid molodogo sirijskogo dyatla bilim volom vid bilospinnogo dyatla menshimi rozmirami i povnistyu chornimi spinoyu ta poperekom Zvuki U serednogo dyatla barabannij drob najmensh rozvinenij sered usih dyatliv zahidnoyi Palearktiki Z ciyeyi prichini vokalizaciya maye pershoryadne znachennya pid chas shlyubnoyi povedinki Ce dosit galaslivij ptah osoblivo v sezon rozmnozhennya Shlyubnij krik mozhna pochuti naprikinci zimi na pochatku vesni ce povilna seriya gugnyavih i hripluvatih nyavkayuchih zvukiv kik kik kik yaki desho nagaduyut zvuki tertya nezmashenogo derev yanogo kolesa Poklik poodinoki kriki tiyeyi zh tonalnosti podibni do triskuchogo vereshannya sojki U porivnyanni z malim dyatlom voni bilsh slabki ta nizki za tonalnistyu Barabanit malo u drobi chitko chutno okremi udari Trivalist drobu priblizno taka sama yak u zvichajnogo dyatla odnak vin bilsh slabkij i ne takij rizkij PoshirennyaAreal ohoplyuye pomirni i pivdenni shiroti Yevropi a takozh neveliku chastinu Perednoyi Aziyi Najbilsh zahidni izolovani poselennya cogo ptaha isnuyut na pivnochi Ispaniyi v Kantabrijskih gorah a takozh Pireneyah na kordoni Ispaniyi ta Franciyi Miscyami gnizditsya v materikovij Italiyi i na ostrovah Seredzemnogo morya Sardiniyi Korsici i Siciliyi Z bilsh mensh visokoyu shilnistyu zaselyaye na shid vid pivnichnih i centralnih rajoniv Franciyi v Centralnij Pivdennij i Shidnij Yevropi azh do Pribaltiki i zahidnih oblastej Rosiyi U Pivnichnij Yevropi vklyuchayuchi Skandinaviyu serednij dyatel ne zustrichayetsya Na shodi Yevropi pochinayuchi priblizno z seredini 1980 h rokiv areal dyatla stav rozshiryuvatisya u shidnomu napryamku dosyagnuvshi v seredini 2000 h rokiv Estoniyi a takozh Smolenskoyi Moskovskoyi Ryazanskoyi Penzenskoyi Saratovskoyi Volgogradskoyi i Rostovskoyi oblastej Rosiyi Na pivdennomu shodi arealu naselyaye shili Velikogo Kavkazu Zakavkazzya Turechchinu Pontijski gori Shidnij Tavr uzberezhzhya Egejskogo morya ta Iran Zagros Fars V Egejskomu mori gnizditsya tilki na Lesbosi V Ukrayini dyatel serednij osilij ta kochivnij ptah lisovoyi ta lisostepovoyi smugi krim Karpat a takozh okremih pivnichnih rajoniv stepovoyi zoni Pizh chas zimovih kochivel traplyayetsya v Zaporizkomu Pridniprov yi ta Priazov yi Miscya isnuvannyaNaselyaye zrili shirokolistyani i hvojno shirokolistyani lisi roztashovani na rivninah v dolinah richok i peredgir yah Ridshe oselyayetsya v starih zakinutih parkah i yablunevo grushevih sadah na mezhi listyanogo lisu Anatomichni osoblivosti serednogo dyatla menshoyu miroyu pristosovani do dovbannya z ciyeyi prichini jogo miscya prozhivannya zdebilshogo pov yazani z dilyankami hvorih i suhih derev Na bilshij chastini Yevropi voni majzhe zavzhdi pov yazani z posadkami riznih porid duba chasto z domishkami graba zvichajnogo v yaza vilhi yalini buka abo yasena Najbilsha shilnist poselen blizko 100 osobin na km2 dosyagayetsya v stiglih dubovo grabovih dibrovah Ptahi unikayut harakternih dlya Serednoyi Yevropi chistih bez domishok duba grabovih ta bukovih lisiv a takozh dosit molodih do 60 rokiv i navpaki stiglih dibrov Na pivnochi i pivnichnomu shodi arealu harakter lisu pomitno zminyuyetsya dyatel chasto gnizditsya u vilhovo yasenevih zabolochenih nizinah yak iz gustim derevostanom tak i rozridzhenim Na pivdennomu shodi naselyaye zaplavni lisi z chagarnikami osokora i verbi chasto zaharasheni i z velikoyu kilkistyu gniloyi derevini ChiselnistChiselnist v Yevropi ocinena v 140 310 tis par v Ukrayini 6 0 9 5 tis par Chiselnist stabilna RozmnozhennyaDo rozmnozhennya pristupaye v kinci pershogo roku zhittya Monogamnij na vidminu vid inshih strokatih dyatliv pari najchastishe zberigayutsya protyagom tilki odnogo sezonu Utvorennya pari vidbuvayetsya trohi ranishe nizh u zvichajnogo dyatla u promizhku mizh seredinoyu kvitnya ta pochatkom travnya Comu pereduye period tokuvannya z kincya lyutogo pochatku bereznya ptahi oboh statej stayut zbudzhenimi postijno perelitayut z miscya na misce i vidayut harakterni nyavkayuchi zvuki sho zaminyuyut yim barabannij drib harakternij dlya shlyubnoyi povedinki inshih strokatih dyatliv Harakterni demonstrativni pozi skujovdzhenij chubchik u sidyachogo na gilci ptaha i purhannya samcya bilya miscya majbutnogo gnizda ostannye mozhe suprovodzhuvatisya legkim postukuvannyam dzoba po derevu abo barabannim drobom Ptahi ne ganyayutsya odin za odnim pri viddalenni odnogo drugij zalishayetsya bajduzhim U period tokuvannya dyatli she ne mayut vlasnoyi teritoriyi i tak samo yak i vzimku shiroko kochuyut u mezhah lisovoyi dilyanki Z nastannyam tepla shlyubna aktivnist postijno zrostaye i do pochatku vidkladannya yayec ptahi vstigayut pominyati po 3 4 statevih partnera Z utvorennyam pari i oblashtuvannyam dupla shlyubna aktivnist rizko pripinyayetsya vidbuvayetsya paruvannya Buvaye sho kriki chuti i v chervni prote voni nalezhat holostim osobinam sho zalishilisya bez pari Yajcya v oologichnij kolekciyi Doroslij ptah goduye ptashenya sho viglyadaye z dupla Duplo misce dlya yakogo vibirayut obidva partneri roztashovuyetsya nedaleko vid galyavini abo uzlissya v stovburi abo masivnij bichnij gilci listyanogo dereva Zdebilshogo derevina duzhe m yaka povnistyu truhlyava abo prinajmni z pomitnimi oznakami gnittya Inodi vikoristovuyetsya torishnye gnizdo inshih dyatliv yake rozshiryuyetsya zseredini Zazvichaj duplo roztashovane nevisoko na visoti vid 1 5 do 3 m vid poverhni zemli Budivnictvo dupla zajmaye vid 8 do 20 a inodi i bilshe dniv pri comu intensivnist dovbannya ta uchast kozhnogo partnera nerivnomirni chasom pracyuye epizodichno tilki samec a dekoli intensivno obidva chleni pari U kladci 4 5 chastishe vsogo 5 6 yayec Yajcya mayut ovalnu abo okruglo ovalnu formu dosit tonku ta bliskuchu porcelyanovo bilu shkaralupu Serednij rozmir yayec 24 10 18 69 mm Trivalist visidzhuvannya v yakomu berut uchast obidva chleni pari vnochi u gnizdi perebuvaye samec 11 14 v serednomu 12 dib Viluplennya mozhe buti yak sinhronnim tak i roztyagnutisya na dvi dobi Ptashenyata z yavlyayutsya na svit golimi i bezporadnimi Vigodovuvannyam i chishennyam gnizda priblizno porivnu zajmayutsya oboye batkiv dobuvayuchi korm na vidstani ne dali nizh 100 150 m vid dupla kozhen na svoyij dilyanci U vici 20 26 dniv ptashenyata stayut na krilo odnak she protyagom 8 11 dniv vivodki trimayutsya razom pri comu dorosli ptahi chas vid chasu pidgodovuyut yih ZhivlennyaRacion majzhe povnistyu skladayetsya z tvarinnih kormiv U sezon rozmnozhennya vin malo chim vidriznyayetsya vid zvichajnogo dyatla odnak u poshukah pozhivu serednij dyatel neohoche dovbaye koru i ridko vzhivaye v yizhu lichinok komah ksilofagiv zahovanih pid neyu Zdebilshogo ptah shvidko peresuvayetsya z odnogo miscya na inshe obstezhuyuchi pri comu stovburi derev gilki ta poverhnyu listya u poshukah riznih bezhrebetnih Na vidminu vid bilshih vidiv peresuvayetsya navit po tonkih gilochkah i podibno do sinic inodi zvishuyetsya na kinchiku Perevagu nadaye suhostoyu blizko tretini chasu zdobuvaye pozhivu v derevini suhih derev Tak samo yak i deyaki inshi strokati dyatli inodi praktikuye tak zvanu kuznyu rozkolinu v kori abo samostijno zroblenij otvir kudi vstavlyaye gorihi ta nasinnya pered yih dovbannyam Odnak u porivnyanni zi zvichajnim dyatlom u serednogo cya funkciya rozvinena znachno slabshe i kuznya zazvichaj ne vikoristovuyetsya bilshe 3 4 raziv U velikih kilkostyah poyidaye gusin metelikiv u tomu chisli volohatu yaku ne chipayut inshi ptahi imago zhukiv kapturnikiv m yakotilok turuniv vusachiv listoyidiv dovgonosikiv kovalikiv stafiliniv zhukiv hizhakiv lyalechok ta imago peretinchastokrilih murashok bdzhil rogohvostiv pilshikiv dvokrilih sitnyag komariv dovgonogi klopiv popelic ta inshih komah Voseni i vzimku chastka pevnih grup komah padaye a inshih zrostaye tak za deyakimi danimi pevnu chastku murashok zaminyayut klopi Krim togo v holodnu poru roku neveliku chastinu racionu skladaye roslinna yizha zholudi zerna yachmenyu i pshenici plodi gorihi lishini zvichajnoyi buka i voloskogo goriha zridka nasinnya hvojnih porid derev OhoronaVid zanesenij do Dodatku II Bernskoyi konvenciyi ohoronna kategoriya pidlyagaye osoblivij ohoroni Na regionalnomu rivni v Ukrayini zanesenij do Chervonih spiskiv tvarin Dnipropetrovskoyi i Sumskoyi oblastej SistematikaU nash chas bilshist doslidnikiv u mezhah vidu vidilyayut 4 pidvidi D m medius Linnaeus 1758 vid zahidnoyi i pivnichnoyi mezh arealu na shid do zahidnih oblastej Rosiyi na pivden do Italiyi i Balkanskogo pivostrova D m caucasicus Bianchi 1904 pivnichna Turechchina Velikij Kavkaz Zakavkazzya pivnichno zahidnij Iran D m anatoliae Hartert 1912 zahidna i pivdenna Mala Aziya D m sanctijohannis Blanford 1873 gori Zagros v Irani GalereyaU Golosiyivskomu prirodnomu parku Kiyiv Dya tel bilya domovolodinnyaDzherela PrimitkiFesenko G V Vitchiznyana nomenklatura ptahiv svitu Krivij Rig DIONAT 2018 580 s ISBN 978 617 7553 34 1 Winkler Hans Christie David A Family Picidae Woodpeckers in del Hoyo J Elliott A amp Sargatal J eds Volume 7 Jacamars to Woodpeckers Barcelona Lynx Edicions 2002 483 s ISBN 84 87334 37 7 angl Fauna Ukrayini Ohoronni kategoriyi dovidnik Za red O Godzevskoyi i G Fesenka Kiyiv 2010 80 s s 34 Fesenko G V Bokotej A A Ptahi fauni Ukrayini polovij viznachnik K 2002 416 s ISBN 966 7710 22 X Cramp S K E L Simmons The Birds of the Western Palearctic Vol IV Terns to Woodpeckers Oxford University Press 1986 P 882 891 ISBN 0198575076 angl Stepanyan L S Konspekt ornitologicheskoj fauny SSSR M Nauka 1990 727 s ISBN 5 02 005300 7 ros Biologichne riznomanittya Ukrayini Dnipropetrovska oblast Ptahi Negorobcepodibni monogr V L Bulahov A A Gubkin O L Ponomarenko O Ye Pahomov za zag red O Ye Pahomova D Vid vo DNU 2009 624 s s 503 505 Petrochenko V I Bioriznomanittya hrebetnih tvarin Nacionalnogo zapovidnika Horticya Suchasni problemi biologiyi ekologiyi ta himiyi Materiali mizhnarod nauk konf Zaporizhzhya 2007 S 416 417 Pticy nashego goroda A I Koshelev V A Koshelev A N Nikolenko L V Peresadko pod obsh red A I Kosheleva Melitopol 2006 178 s s 99 BirdLife International Birds in Europe population estimates trends and conservation status Cambridge UK BirdLife International 2004 374 pp BirdLife Conservation Series No 12 angl LiteraturaButev V T Zubkov N I Ivanchev V P Koblik E A Kovshar A F Kotyukov Yu V Lyuleeva D S Nazarov Yu N Nechaev V A Priklonskij S G Pukinskij Yu B Rustamov A K Sorokin A G Fridman V S Pticy Rossii i sopredelnyh regionov M Tovarishestvo nauchnyh izdanij KMK 2005 S 371 383 ISBN 5 87317 198 X ros Cramp S K E L Simmons The Birds of the Western Palearctic Vol IV Terns to Woodpeckers Oxford University Press 1986 P 882 891 ISBN 0198575076 angl Gorman Gerard Woodpeckers of Europe A Study to European Picidae Chalfont Bruce Coleman 2004 126 s ISBN 1 872842 05 4 angl Winkler Hans Christie David Nurney David Woodpeckers An Identification Guide to the Woodpeckers of the World Houghton Mifflin P 269 271 ISBN 0395720435 angl Winkler Hans Christie David A Family Picidae Woodpeckers in del Hoyo J Elliott A amp Sargatal J eds Volume 7 Jacamars to Woodpeckers Barcelona Lynx Edicions 2002 483 s ISBN 84 87334 37 7 angl Posilannyahttp www birdlife org datazone species factsheet 22681114 7 lipnya 2015 u Wayback Machine http www iucnredlist org details 22681114 0 16 veresnya 2015 u Wayback Machine http www sevin ru vertebrates index html birds 417 html 13 kvitnya 2021 u Wayback Machine