Генріх Гейне | ||||
---|---|---|---|---|
Heinrich Heine | ||||
![]() Портрет Генріха Гейне, 1831 | ||||
Ім'я при народженні | нім. Christian Johann Heinrich Heine | |||
Народився | 13 грудня 1797 Дюссельдорф, Німеччина | |||
Помер | 17 лютого 1856 (58 років) Париж, Франція ·d | |||
Поховання | Цвинтар Монмартр | |||
Країна | ![]() ![]() | |||
Національність | німець | |||
Діяльність | поет | |||
Alma mater | Боннський університет, Університет Фрідріха-Вільгельма[d] (1823), Геттінгенський університет і HU Berlin | |||
Мова творів | німецька | |||
Напрямок | романтизм | |||
Magnum opus | Німеччина. Зимова казка, d, d, Книга пісень[d] і d | |||
Членство | d | |||
Рід | d | |||
Батько | d | |||
Мати | d | |||
Брати, сестри | d і d | |||
У шлюбі з | d | |||
Автограф | ![]() | |||
| ||||
| ||||
| ||||
|
Крістіа́н Йо́ганн Ге́нріх Гéйне (нім. Christian Johann Heinrich Heine, Гайнріх Гайне; 13 грудня 1797, Дюссельдорф, Німеччина — 17 лютого 1856, Париж, Франція) — один із найбільш визначних німецьких поетів та журналістів XIX століття.
Був водночас і поетом романтики, і її підкорювачем. Він зробив мову повсякдення придатною для поетичних творів, підніс жанр фейлетонів та подорожніх розповідей до рівня мистецтва, та надав німецькій мові, не притаманну їй до цього стилістичну легкість та елегантність. Гейне вважають останнім поетом «романтичної епохи» і одночасно її очільником. Будучи критиком, політичним журналістом, есеїстом, сатириком та полеміком, він був об'єктом захоплень та негативного ставлення. Гейне належить до німецькомовних поетів, твори яких перекладено на найбільшу кількість мов світу.
Біографія
Народився в родині єврейського торговця Самсона Гейне й Бетті (Пейри) ван Гелдерн у місті Дюссельдорф на Рейні. Крім нього в сім'ї росли ще троє дітей — Шарлотта (1800—1899 рік), Густав (1803—1886) і Максиміліан (1804—1879). Початкове виховання Генріх отримав в місцевому католицькому ліцеї, де йому була прищеплена любов до пишності католицького богослужіння. Вихованням сина серйозно займалася мати Бетті. Освічена і мудра жінка, вона хотіла забезпечити Генріху гарну освіту.
Рейнська область була економічно розвиненішою, ніж інші. Тут уже 1805 року з приходом французьких військ були скасовані феодальні повинності й введене прогресивніше законодавство. Тож з раннього віку Гейне мав змогу бачити не лише феодальну відсталість країни, але й паростки нової Німеччини. З 1810 по 1814 рік Генріх навчався у Дюссельдорфському ліцеї, але залишив його, не отримавши атестат. За сімейною традицією він мав готуватися до вступу в комерційне училище. Наступний рік провів у конторі багатого банкіра у Франкфурті-на-Майні. У 1816 році Генріх продовжив заняття комерцією у Гамбурзі у торговій фірмі дядька — мільйонера Соломона Гейне. Як справжній педагог, він дав Генріху можливість розкрити свій творчий хист і поставив племінника на чолі маленької компанії. Але Генріх «успішно» провалив справу менше, ніж за півроку. Тоді дядько призначив його вести бухгалтерські рахунки, але Генріх все більше захоплювався лірикою. Посварившись з дядьком, Генріх знову повернувся додому.
За три роки, проведені у Соломона, він закохався у свою кузину Амалію, доньку дядька Соломона. Любов залишилася без відповіді, і всі переживання Генріха були відображені в його віршах — особливо добре це видно в «Книзі пісень».
Перший літературний виступ Гейне відбувся 1817 року, коли в журналі «Гамбурзький страж» було надруковано його перші вірші. Юнацька лірика Гейне була відгуком на перше нерозділене кохання до кузини Амалії.
На кошти дядька юнак вступив до Боннського університету (1819 рік), звідки потім переїхав до Геттінгензького університету (1820 рік), але змушений був полишити його через дуель. Він вивчав юридичні науки, філософію, літературу. У 1821 році вступив у Берлінський університет, де слухав лекції філософа Гегеля, одного з найосвіченіших людей свого часу. Пізніше Гейне виступив з глибоким аналізом німецьких філософських систем. У грудні 1824 року Генріх повертається до Геттінгензького університету. У цьому ж році його приймають у будинку Гете у Веймарі. У 1825 році Гейне захистив у Геттінгензькому університеті дисертацію на науковий ступінь , а напередодні прийняв лютеранство. Потім він багато подорожував, відвідуючи Англію, Італію. Враження від цих поїздок відбились у його дорожніх нарисах. Під час літнього відпочинку Гейне прочитав у газетах про Липневу революцію. Це підштовхнуло його до рішення поїхати до Франції.
Гейне прибув до Парижа 14 травня 1831 року. Все подальше життя пройшло в столиці Франції. До Німеччини він боявся повертатися, адже йому загрожував арешт за гострі політичні твори. Упродовж життя Гейне побував у Німеччині два рази, щоб навідати матір і влаштувати справи з видавцем (1844 рік). У подальшому поїздки до Німеччини були неможливими за станом здоров'я: у поета був параліч нижніх кінцівок через прогресуючий туберкульоз хребта, який призвів до пошкодження спинного мозку. У травні 1848 року він востаннє вийшов з дому, щоб відвідати Лувр. Решту років він був прикутий до ліжка. Проживаючи в Парижі, Генріх Гейне зустрічався з багатьма видатними людьми: Оноре де Бальзаком, Жорж Санд, Гансом Крістіаном Андерсеном, Ріхардом Вагнером, Фердинандом Лассалем і Карлом Марксом.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlk0TDBobGFXNWxVSEp2Wm1sc0xtcHdaeTh5TWpCd2VDMUlaV2x1WlZCeWIyWnBiQzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Творчість
Книга пісень
Ліричні вірші раннього періоду творчості Гейне склали цілу книгу «Книга пісень» (1827 рік). Ця поетична збірка принесла йому визнання у Німеччині, а згодом, в інших країнах Європи. За життя автора її видавали 13 разів; багато віршів було покладено на музику Робертом Шуманом, Францом Шубертом, Йоганнесом Брамсом, Петром Чайковським, Ріхардом Штраусом, Едвардом Грігом тощо. Історія переживань ліричного героя образно передає світосприйняття молодого поета, який перебуває у глибокому розладі з оточенням. Зміст перших циклів «Книги пісень» не вичерпується нещасливим коханням поета до багатої гамбурзької родички. Тема нерозділеного кохання у «Книзі пісень» слугує лише поетичним вираженням трагічної самотності героя у світі. Ці настрої посилює романтичний образ самотнього кедра, ялиці чи сосни, відомий також за перекладами Михайла Старицького, Івана Франка чи Лесі Українки. Якщо перші цикли «Книги пісень» написані за традицією німецької романтичної лірики, то згодом своєрідність поетичного таланту Гейне постала з усією яскравістю. Він умів химерно поєднувати романтичні сни з точністю і ясністю реалістичної деталі. Він майстерно користувався іронією як засобом викриття незбутніх ілюзій, вигадок, але знову й знову сам повертається до романтичних образів. Значний вплив на поетичну творчість Гейне справила німецька народна пісня, на зразках якої він учився майстерності безпосереднього, щирого зображення почуттів.
Гейне почав писати в той час, коли в Німеччині лірична поезія переживала розквіт. Епоха романтизму зробила лірику традиційним жанром німецької літератури. Його поезія стала вищим досягненням німецького романтизму. Гейне відкидав застарілі поетичні умовності, говорячи про свої почуття без риторики й поетики, а іноді дозволяв собі навіть іронізувати над пристрастю своїх почуттів. Простота, природність, імпровізаційність його поезії підкорили тодішнього читача. Гейне сприяв «спрощенню» лірики, з космічних висот і неозорої далечіні він переніс поезію у бюргерську вітальню, але від цього вона не перестала бути щирою і значною. Без любові немає щастя, без щастя неможливе життя — це кредо ліричного героя «Книги пісень» Гейне. Ліричні вірші насичені ознаками повсякденності, котрі змушують повірити у щирість почуттів. Крізь ліричну схвильованість постійно проривається іронічна інтонація. Герой «Книги пісень», яким би не був щасливим, завжди пам'ятає, що це лише мить, а не одвічне блаженство. Він знаходить у собі нові сили посміхнутися навіть коли його почуття не поділяють, жити далі й знову кохати. Завдяки іронії Гейне піднімався над своїм ліричним героєм, автор завжди мудріший, аніж той, про кого він пише. Назвою «Книги пісень» Гейне визначив жанр і традицію своєї лірики: поет у першій своїй книзі наслідував традиції німецького фольклору. Він узяв деякі теми й мотиви з усної народної творчості, форма багатьох його віршів близька до пісні. Подібно до німецької пісні вірші Гейне часто схожі на ліричний монолог, а явища природи й почуття героя утворюють паралель. Жанрова своєрідність пісні зумовила вільну і поетичну форму, чим автор і керувався. Разом з тим у «Книгу пісень» увійшло багато віршів, написаних у строгих канонічних жанрах сонета, балади, романсу. Молодий Гейне намагався використати свій поетичний хист у різних жанрах, котрі варіювали зміни настрою ліричного героя.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkUwTDBobGFXNWxYMEp5YjI1NFh6RXVhbkJuTHpJeU1IQjRMVWhsYVc1bFgwSnliMjU0WHpFdWFuQm4uanBn.jpg)
«Книга пісень» складається з чотирьох розділів. Перший розділ, «Юнацькі страждання», є найбільш романтичним. Перед нами — переживання і муки нерозділеної любові. Ліричний герой впадає у відчай. Він сприймає свою трагедію як найбільшу у світі. Життя і смерть борються в його свідомості. Другий розділ, «Ліричне інтермецо», зображує страждання як одвічну, але завжди нову історію. Тому це примиряє страждальця з життям, тугу змінює світла печаль. До цього циклу належать вірші про сосну, пальму, відомі у перекладі М. Ю. Лермонтова, хоча у віршах Гейне «сосна» — чоловічого роду, а «пальма» — жіночого роду, і тематика має глибшу любовну спрямованість. У третьому розділі, «Повернення на батьківщину», любовні страждання юності вже сприймаються на часовій відстані, наводячи на думку переосмислення всього, що сталося. Гейне використовує мотив мандрів, де розчарований ліричний герой полишає рідні місця і тепер, повернувшись, дивиться на все просвітленим поглядом. Юнацькі страждання тепер дорогі для нього лише як спогади. У цей цикл входить знаменитий вірш, присвячений рейнській красуні Лорелей. Це давня народна легенда про загиблу нещасну красуню, котра випливає на узбережжя і заворожує всіх, хто плине Рейном поблизу високої скелі, і це призводить до трагедії. Саме Гейне зробив цей сюжет дуже популярним, і його вірш стан народною піснею. Лорелей втілює згубну силу любові, якою вона наділена мимоволі, адже любов — це складне, загадкове почуття, яке дуже важко збагнути. В останньому розділі — «Північному морі» — домінує аналітичне начало. Ліричний герой, який пережив розчарування, втрати, прагне тепер жити одним життям з природою, відчути себе малою, але необхідною часткою всесвіту. Йому здаються тепер марнотою пусті хвилювання, він позбувся романтичних мрій та ілюзій. Символічним, у цьому плані є вірш «Корабельна аварія».
Публіцистика
У 1830-ті роки почалась бурхлива публіцистична діяльність Гейне. Він опублікував серію статей, у яких знайомив німецького читача з Францією часів Липневої монархії. Коли восени Гейне здійснив поїздку до Німеччини, він відчув, як змінився за ці роки: набув великого суспільного досвіду, оволодів передовими ідеями свого часу. Після повернення поета з Німеччини у грудні 1843 року він зустрівся з молодим політичним мислителем Карлом Марксом. Між ними встановились тісні дружні стосунки. Важливу роль відіграло знайомство з ученням утопічних соціалістів, особливо Сен-Сімона. Ідеї Сен-Сімона знайшли відображення у першому розділі його нової поеми «Німеччина. Зимова казка» (1844 рік). Сюжетом її послужила мандрівка письменника Німеччиною. У ній прихований гострий політичний конфлікт. Образ батьківщини Гейне змалював у чіткому часовому й просторовому вимірі. Простір поеми — це територія Німеччини, кожен новий розділ — це нове місце, водночас реальне й умовне. У центрі авторської уваги — сучасність, хоча він іноді звертається до наполеонівської епохи або до давнини, котра стала вже міфами та легендами.
влітку 1844 року сколихнуло всю Німеччину. Ця подія знайшла відображення у творчості багатьох поетів і художників, які прагнули викликати співчуття до тяжкої долі ткачів. Гейне відгукнувся на цю подію віршем «Сілезькі ткачі» (1844 рік).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemM1TDBobGFXNWxKVEpEWDJkeWIySWxNa05mU1Y5T2IzZHBZMnRoTG1wd1p5OHhOVFZ3ZUMxSVpXbHVaU1V5UTE5bmNtOWlKVEpEWDBsZlRtOTNhV05yWVM1cWNHYz0uanBn.jpg)
В останнє десятиріччя життя поет був прикутий до ліжка, ці вісім років він називав «матрацною могилою». Події в Німеччині глибоко хвилювали поета. Він звинуватив боягузливу німецьку буржуазію, її зрадницьку поведінку під час революції. Тяжкі роздуми викликала поразка революційних сил Німеччини та Угорщини («У жовтні», 1849 рік). Збірка «Романцеро» (1851 рік) показала настрій гіркоти, його погляд на хід історії став песимістичним. Через те, що останні 8 років життя Генріх хворів на прогресуючий туберкульоз хребта, 17 лютого 1856 року він помер. «Писати», «папір», «олівець» — були його останніми словами. Генріха Гейне поховали на пагорбі Монмартр у Парижі. Його могила завжди покрита квітами і часто буває розписана неофашистськими гаслами.
Вшанування пам'яті
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJpTDBobGFXNWxUVzl1ZFcxbGJuUXVhbkJuTHpJd01IQjRMVWhsYVc1bFRXOXVkVzFsYm5RdWFuQm4uanBn.jpg)
Генріха Гейне ставлять в один ряд з Фрідріхом Шиллером, Йоганом Гете і Готгольдом Лессінгом. На вірші Гейне писали музику багато композиторів, у тому числі Шуберт і Шуман.
У роки нацистського правління в Німеччині Гейне заборонили і всі його пам'ятники були зруйновані. Серед книг, які нацисти публічно спалювали в 1933 році, були і роботи Гейне. Ці вогнища підтвердили його пророцтво:
«Там, де спалюють книги, в кінці спалюють і людей.»
Пам'ятник Гейне встановлено в Парижі. Статуя його літературній героїні Лорелай стоїть у Бронксі, Нью-Йорк. Після Другої світової війни у багатьох містах Німеччини знову почали з'являтися пам'ятники її знаменитому поетові, в тому числі в його рідному Дюсельдорфі та на Унтер-ден-Лінден в Берліні.
Дюссельдорфський університет носить ім'я Генріха Гейне. На честь поета засновані дві літературні премії: у 1956 році Міністерством культури НДР «Генріх Гейне» і в 1972 році .
На честь Г. Гейне назвали астероїд (7109) Heine, відкритий астрономом у Кримській астрофізичній обсерваторії 1 вересня 1983 року.
Основні твори
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekpoTDFKbGFYTmxZbWxzWkdWeUxuUnBaaTlzYjNOemVTMXdZV2RsTVMweU1qQndlQzFTWldselpXSnBiR1JsY2k1MGFXWXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
- «Книга пісень» (1827)
- «Подорожні картини»
- «Німеччина. Зимова казка» (1844)
- «Сілезькі ткачі» (1844)
- збірка «Романцеро». (1851)
Література
- Волощук Є. Генріх Гейне — німецький поет-романтик.//Зарубіжна література, 11 кл.
- Дусавицький Г. Гейне в українській літературі. 15.02.1941 //Збруч, 2020 [ 2 лютого 2017 у Wayback Machine.]
- Колосюк І.А. Іронія в поезії Генріха Гейне [ 23 січня 2022 у Wayback Machine.]
- Ніколенко К.С. Генріх Гейне : відомий і невідомий / Катерина Ніколенко. – Київ : Журнал "Радуга", 2014. – 103 с. –
- Пронін В. А. Генріх Гейне. Біографія [ 21 вересня 2020 у Wayback Machine.]
- Strodtmann Ad. H. Heine, Leben und Werke (1867–1869, 2 Bde, русск. сокр. пересказ Чуйко). (рос.)
- Hüffer H. Aus dem Leben H. Heine's, 1878. (нім.)
- Ducros L. H. Heine et son temps, 1886. (нім.)
- Prölss Rob. H. Heine, 1886. (нім.)
- Bölsche. H. Heine, Versuch einer ästhetisch-kritischen Analyse seiner Werke, 1887. (нім.)
- Brandes G. Das Junge Deutschland, 1891 (нім.)
- Betz P. L. Heine im Frankreich, 1895 (нім.)
- Legras Jules. H. Heine poète, 1897 (нім.)
- Karpeles G. H. Heine, Aus seinem Leben und seiner Zeit, 1899 (, Друзья и враги Гейне (из кн. G. Karpeles'а), см. его книгу «На Западе», СПБ., 1910 или «Русск. богатство», 1900, V) (нім.)
- Zurlinde O. H. Heine und die deutsche Romantik, 1899 (нім.)
- Lichtenberger H., H. Heine penseur, 1905 (нім.)
- Fürst R. H. Heine, Leben, Werke und Briefe, 1912 (нім.)
- Plotke. H. Heine als Dichter des Judentums, 1913 (нім.)
- Brauweiler E. Heine's Prosa, 1915 (нім.)
- Wendel H. H. Heine, ein Lebens- und Zeitbild. 1917 (нім.)
- Wolff M. J. H. Heine. 1922 (нім.)
- Jess H. H. Heine. 1924 (нім.)
- Petriconi Giac., Arrigo Heine. Roma, 1925. (італ.)
- Belart W. Gehalt und Aufbau von H. Heine's Gedichtsammlungen, 1925 (нім.)
- Bieber H. H. Heine, Gespräche, Briefe, Tagebücher, Berichte seiner Zeitgenossen, 1925 (нім.)
- Clarke A. M. Heine et la monarchie de Juillet, 1927; (фр.)
- Ras G., Börne und Heine als politische Schriftsteller, 1927; (нім.)
- Beyer, Der junge Heine. 1911. (нім.)
Примітки
- J. W. F., J. G. R. Heine, Heinrich // Encyclopædia Britannica: a dictionary of arts, sciences, literature and general information / H. Chisholm — 11 — New York, Cambridge, England: University Press, 1911. — Vol. 13.
- J. Mähly Heine, Heinrich // Allgemeine Deutsche Biographie — L: 1880. — Vol. 11. — S. 338–351.
- https://odysseo.generiques.org/ark:/naan/a0114424969760tfHY3
- П. Вейнберг Гейне, Генрих // Энциклопедический словарь — СПб: Брокгауз — Ефрон, 1892. — Т. VIII. — С. 254–257.
- WeChangEd
- згідно із правилами, сполучення «ei» звучить як ай, а не як ей
Посилання
- Г. Гейне // Зарубіжна література XIX сторіччя. Доба романтизму: Підручник / Наливайко Д.С., Шахова К.О.. — Тернопіль : Навчальна книга - Богдан, 2001. — С. 85-101.
- Гайне Генріх // Зарубіжні письменники : енциклопедичний довідник : у 2 т. / за ред. Н. Михальської та Б. Щавурського. — Тернопіль : Навчальна книга — Богдан, 2005. — Т. 1 : А — К. — С. 333. — .
- Гайне Гайнріх // Універсальний словник-енциклопедія. — 4-те вид. — К. : Тека, 2006.
- Поезія Генріха Гейне [ 26 січня 2021 у Wayback Machine.] (укр.)
- Твори Генріха Гейне [ 29 липня 2015 у Wayback Machine.] на сайті Е-бібліотека «Чтиво»
- Ненависний нацистами класик німецького романтизму Генріх Гейне[недоступне посилання з липня 2019]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Ukrcenter Primitki Genrih GejneHeinrich HeinePortret Genriha Gejne 1831Im ya pri narodzhenni nim Christian Johann Heinrich HeineNarodivsya 13 grudnya 1797 1797 12 13 Dyusseldorf NimechchinaPomer 17 lyutogo 1856 1856 02 17 58 rokiv Parizh Franciya dPohovannya Cvintar MonmartrKrayina Korolivstvo Prussiya Franciya 3 Nacionalnist nimecDiyalnist poetAlma mater Bonnskij universitet Universitet Fridriha Vilgelma d 1823 Gettingenskij universitet i HU BerlinMova tvoriv nimeckaNapryamok romantizmMagnum opus Nimechchina Zimova kazka d d Kniga pisen d i dChlenstvo dRid dBatko dMati dBrati sestri d i dU shlyubi z dAvtograf Genrih Gejne u Vikishovishi Vislovlyuvannya u Vikicitatah Roboti u Vikidzherelah Kristia n Jo gann Ge nrih Gejne nim Christian Johann Heinrich Heine Gajnrih Gajne 13 grudnya 1797 Dyusseldorf Nimechchina 17 lyutogo 1856 Parizh Franciya odin iz najbilsh viznachnih nimeckih poetiv ta zhurnalistiv XIX stolittya Buv vodnochas i poetom romantiki i yiyi pidkoryuvachem Vin zrobiv movu povsyakdennya pridatnoyu dlya poetichnih tvoriv pidnis zhanr fejletoniv ta podorozhnih rozpovidej do rivnya mistectva ta nadav nimeckij movi ne pritamannu yij do cogo stilistichnu legkist ta elegantnist Gejne vvazhayut ostannim poetom romantichnoyi epohi i odnochasno yiyi ochilnikom Buduchi kritikom politichnim zhurnalistom eseyistom satirikom ta polemikom vin buv ob yektom zahoplen ta negativnogo stavlennya Gejne nalezhit do nimeckomovnih poetiv tvori yakih perekladeno na najbilshu kilkist mov svitu BiografiyaNarodivsya v rodini yevrejskogo torgovcya Samsona Gejne j Betti Pejri van Geldern u misti Dyusseldorf na Rejni Krim nogo v sim yi rosli she troye ditej Sharlotta 1800 1899 rik Gustav 1803 1886 i Maksimilian 1804 1879 Pochatkove vihovannya Genrih otrimav v miscevomu katolickomu liceyi de jomu bula prisheplena lyubov do pishnosti katolickogo bogosluzhinnya Vihovannyam sina serjozno zajmalasya mati Betti Osvichena i mudra zhinka vona hotila zabezpechiti Genrihu garnu osvitu Rejnska oblast bula ekonomichno rozvinenishoyu nizh inshi Tut uzhe 1805 roku z prihodom francuzkih vijsk buli skasovani feodalni povinnosti j vvedene progresivnishe zakonodavstvo Tozh z rannogo viku Gejne mav zmogu bachiti ne lishe feodalnu vidstalist krayini ale j parostki novoyi Nimechchini Z 1810 po 1814 rik Genrih navchavsya u Dyusseldorfskomu liceyi ale zalishiv jogo ne otrimavshi atestat Za simejnoyu tradiciyeyu vin mav gotuvatisya do vstupu v komercijne uchilishe Nastupnij rik proviv u kontori bagatogo bankira u Frankfurti na Majni U 1816 roci Genrih prodovzhiv zanyattya komerciyeyu u Gamburzi u torgovij firmi dyadka miljonera Solomona Gejne Yak spravzhnij pedagog vin dav Genrihu mozhlivist rozkriti svij tvorchij hist i postaviv pleminnika na choli malenkoyi kompaniyi Ale Genrih uspishno provaliv spravu menshe nizh za pivroku Todi dyadko priznachiv jogo vesti buhgalterski rahunki ale Genrih vse bilshe zahoplyuvavsya lirikoyu Posvarivshis z dyadkom Genrih znovu povernuvsya dodomu Za tri roki provedeni u Solomona vin zakohavsya u svoyu kuzinu Amaliyu donku dyadka Solomona Lyubov zalishilasya bez vidpovidi i vsi perezhivannya Genriha buli vidobrazheni v jogo virshah osoblivo dobre ce vidno v Knizi pisen Pershij literaturnij vistup Gejne vidbuvsya 1817 roku koli v zhurnali Gamburzkij strazh bulo nadrukovano jogo pershi virshi Yunacka lirika Gejne bula vidgukom na pershe nerozdilene kohannya do kuzini Amaliyi Na koshti dyadka yunak vstupiv do Bonnskogo universitetu 1819 rik zvidki potim pereyihav do Gettingenzkogo universitetu 1820 rik ale zmushenij buv polishiti jogo cherez duel Vin vivchav yuridichni nauki filosofiyu literaturu U 1821 roci vstupiv u Berlinskij universitet de sluhav lekciyi filosofa Gegelya odnogo z najosvichenishih lyudej svogo chasu Piznishe Gejne vistupiv z glibokim analizom nimeckih filosofskih sistem U grudni 1824 roku Genrih povertayetsya do Gettingenzkogo universitetu U comu zh roci jogo prijmayut u budinku Gete u Vejmari U 1825 roci Gejne zahistiv u Gettingenzkomu universiteti disertaciyu na naukovij stupin a naperedodni prijnyav lyuteranstvo Potim vin bagato podorozhuvav vidviduyuchi Angliyu Italiyu Vrazhennya vid cih poyizdok vidbilis u jogo dorozhnih narisah Pid chas litnogo vidpochinku Gejne prochitav u gazetah pro Lipnevu revolyuciyu Ce pidshtovhnulo jogo do rishennya poyihati do Franciyi Gejne pribuv do Parizha 14 travnya 1831 roku Vse podalshe zhittya projshlo v stolici Franciyi Do Nimechchini vin boyavsya povertatisya adzhe jomu zagrozhuvav aresht za gostri politichni tvori Uprodovzh zhittya Gejne pobuvav u Nimechchini dva razi shob navidati matir i vlashtuvati spravi z vidavcem 1844 rik U podalshomu poyizdki do Nimechchini buli nemozhlivimi za stanom zdorov ya u poeta buv paralich nizhnih kincivok cherez progresuyuchij tuberkuloz hrebta yakij prizviv do poshkodzhennya spinnogo mozku U travni 1848 roku vin vostannye vijshov z domu shob vidvidati Luvr Reshtu rokiv vin buv prikutij do lizhka Prozhivayuchi v Parizhi Genrih Gejne zustrichavsya z bagatma vidatnimi lyudmi Onore de Balzakom Zhorzh Sand Gansom Kristianom Andersenom Rihardom Vagnerom Ferdinandom Lassalem i Karlom Marksom Cej portret Gejne znahodivsya na robochomu stoli Lesi UkrayinkiTvorchistKniga pisen Lirichni virshi rannogo periodu tvorchosti Gejne sklali cilu knigu Kniga pisen 1827 rik Cya poetichna zbirka prinesla jomu viznannya u Nimechchini a zgodom v inshih krayinah Yevropi Za zhittya avtora yiyi vidavali 13 raziv bagato virshiv bulo pokladeno na muziku Robertom Shumanom Francom Shubertom Jogannesom Bramsom Petrom Chajkovskim Rihardom Shtrausom Edvardom Grigom tosho Istoriya perezhivan lirichnogo geroya obrazno peredaye svitosprijnyattya molodogo poeta yakij perebuvaye u glibokomu rozladi z otochennyam Zmist pershih cikliv Knigi pisen ne vicherpuyetsya neshaslivim kohannyam poeta do bagatoyi gamburzkoyi rodichki Tema nerozdilenogo kohannya u Knizi pisen sluguye lishe poetichnim virazhennyam tragichnoyi samotnosti geroya u sviti Ci nastroyi posilyuye romantichnij obraz samotnogo kedra yalici chi sosni vidomij takozh za perekladami Mihajla Starickogo Ivana Franka chi Lesi Ukrayinki Yaksho pershi cikli Knigi pisen napisani za tradiciyeyu nimeckoyi romantichnoyi liriki to zgodom svoyeridnist poetichnogo talantu Gejne postala z usiyeyu yaskravistyu Vin umiv himerno poyednuvati romantichni sni z tochnistyu i yasnistyu realistichnoyi detali Vin majsterno koristuvavsya ironiyeyu yak zasobom vikrittya nezbutnih ilyuzij vigadok ale znovu j znovu sam povertayetsya do romantichnih obraziv Znachnij vpliv na poetichnu tvorchist Gejne spravila nimecka narodna pisnya na zrazkah yakoyi vin uchivsya majsternosti bezposerednogo shirogo zobrazhennya pochuttiv Gejne pochav pisati v toj chas koli v Nimechchini lirichna poeziya perezhivala rozkvit Epoha romantizmu zrobila liriku tradicijnim zhanrom nimeckoyi literaturi Jogo poeziya stala vishim dosyagnennyam nimeckogo romantizmu Gejne vidkidav zastarili poetichni umovnosti govoryachi pro svoyi pochuttya bez ritoriki j poetiki a inodi dozvolyav sobi navit ironizuvati nad pristrastyu svoyih pochuttiv Prostota prirodnist improvizacijnist jogo poeziyi pidkorili todishnogo chitacha Gejne spriyav sproshennyu liriki z kosmichnih visot i neozoroyi dalechini vin perenis poeziyu u byurgersku vitalnyu ale vid cogo vona ne perestala buti shiroyu i znachnoyu Bez lyubovi nemaye shastya bez shastya nemozhlive zhittya ce kredo lirichnogo geroya Knigi pisen Gejne Lirichni virshi nasicheni oznakami povsyakdennosti kotri zmushuyut poviriti u shirist pochuttiv Kriz lirichnu shvilovanist postijno prorivayetsya ironichna intonaciya Geroj Knigi pisen yakim bi ne buv shaslivim zavzhdi pam yataye sho ce lishe mit a ne odvichne blazhenstvo Vin znahodit u sobi novi sili posmihnutisya navit koli jogo pochuttya ne podilyayut zhiti dali j znovu kohati Zavdyaki ironiyi Gejne pidnimavsya nad svoyim lirichnim geroyem avtor zavzhdi mudrishij anizh toj pro kogo vin pishe Nazvoyu Knigi pisen Gejne viznachiv zhanr i tradiciyu svoyeyi liriki poet u pershij svoyij knizi nasliduvav tradiciyi nimeckogo folkloru Vin uzyav deyaki temi j motivi z usnoyi narodnoyi tvorchosti forma bagatoh jogo virshiv blizka do pisni Podibno do nimeckoyi pisni virshi Gejne chasto shozhi na lirichnij monolog a yavisha prirodi j pochuttya geroya utvoryuyut paralel Zhanrova svoyeridnist pisni zumovila vilnu i poetichnu formu chim avtor i keruvavsya Razom z tim u Knigu pisen uvijshlo bagato virshiv napisanih u strogih kanonichnih zhanrah soneta baladi romansu Molodij Gejne namagavsya vikoristati svij poetichnij hist u riznih zhanrah kotri variyuvali zmini nastroyu lirichnogo geroya Statuya Lorelej u Bronksi Nyu Jork Kniga pisen skladayetsya z chotiroh rozdiliv Pershij rozdil Yunacki strazhdannya ye najbilsh romantichnim Pered nami perezhivannya i muki nerozdilenoyi lyubovi Lirichnij geroj vpadaye u vidchaj Vin sprijmaye svoyu tragediyu yak najbilshu u sviti Zhittya i smert boryutsya v jogo svidomosti Drugij rozdil Lirichne intermeco zobrazhuye strazhdannya yak odvichnu ale zavzhdi novu istoriyu Tomu ce primiryaye strazhdalcya z zhittyam tugu zminyuye svitla pechal Do cogo ciklu nalezhat virshi pro sosnu palmu vidomi u perekladi M Yu Lermontova hocha u virshah Gejne sosna cholovichogo rodu a palma zhinochogo rodu i tematika maye glibshu lyubovnu spryamovanist U tretomu rozdili Povernennya na batkivshinu lyubovni strazhdannya yunosti vzhe sprijmayutsya na chasovij vidstani navodyachi na dumku pereosmislennya vsogo sho stalosya Gejne vikoristovuye motiv mandriv de rozcharovanij lirichnij geroj polishaye ridni miscya i teper povernuvshis divitsya na vse prosvitlenim poglyadom Yunacki strazhdannya teper dorogi dlya nogo lishe yak spogadi U cej cikl vhodit znamenitij virsh prisvyachenij rejnskij krasuni Lorelej Ce davnya narodna legenda pro zagiblu neshasnu krasunyu kotra viplivaye na uzberezhzhya i zavorozhuye vsih hto pline Rejnom poblizu visokoyi skeli i ce prizvodit do tragediyi Same Gejne zrobiv cej syuzhet duzhe populyarnim i jogo virsh stan narodnoyu pisneyu Lorelej vtilyuye zgubnu silu lyubovi yakoyu vona nadilena mimovoli adzhe lyubov ce skladne zagadkove pochuttya yake duzhe vazhko zbagnuti V ostannomu rozdili Pivnichnomu mori dominuye analitichne nachalo Lirichnij geroj yakij perezhiv rozcharuvannya vtrati pragne teper zhiti odnim zhittyam z prirodoyu vidchuti sebe maloyu ale neobhidnoyu chastkoyu vsesvitu Jomu zdayutsya teper marnotoyu pusti hvilyuvannya vin pozbuvsya romantichnih mrij ta ilyuzij Simvolichnim u comu plani ye virsh Korabelna avariya Publicistika U 1830 ti roki pochalas burhliva publicistichna diyalnist Gejne Vin opublikuvav seriyu statej u yakih znajomiv nimeckogo chitacha z Franciyeyu chasiv Lipnevoyi monarhiyi Koli voseni Gejne zdijsniv poyizdku do Nimechchini vin vidchuv yak zminivsya za ci roki nabuv velikogo suspilnogo dosvidu ovolodiv peredovimi ideyami svogo chasu Pislya povernennya poeta z Nimechchini u grudni 1843 roku vin zustrivsya z molodim politichnim mislitelem Karlom Marksom Mizh nimi vstanovilis tisni druzhni stosunki Vazhlivu rol vidigralo znajomstvo z uchennyam utopichnih socialistiv osoblivo Sen Simona Ideyi Sen Simona znajshli vidobrazhennya u pershomu rozdili jogo novoyi poemi Nimechchina Zimova kazka 1844 rik Syuzhetom yiyi posluzhila mandrivka pismennika Nimechchinoyu U nij prihovanij gostrij politichnij konflikt Obraz batkivshini Gejne zmalyuvav u chitkomu chasovomu j prostorovomu vimiri Prostir poemi ce teritoriya Nimechchini kozhen novij rozdil ce nove misce vodnochas realne j umovne U centri avtorskoyi uvagi suchasnist hocha vin inodi zvertayetsya do napoleonivskoyi epohi abo do davnini kotra stala vzhe mifami ta legendami vlitku 1844 roku skolihnulo vsyu Nimechchinu Cya podiya znajshla vidobrazhennya u tvorchosti bagatoh poetiv i hudozhnikiv yaki pragnuli viklikati spivchuttya do tyazhkoyi doli tkachiv Gejne vidguknuvsya na cyu podiyu virshem Silezki tkachi 1844 rik Mogila Gejne na Cvintar Monmartr V ostannye desyatirichchya zhittya poet buv prikutij do lizhka ci visim rokiv vin nazivav matracnoyu mogiloyu Podiyi v Nimechchini gliboko hvilyuvali poeta Vin zvinuvativ boyaguzlivu nimecku burzhuaziyu yiyi zradnicku povedinku pid chas revolyuciyi Tyazhki rozdumi viklikala porazka revolyucijnih sil Nimechchini ta Ugorshini U zhovtni 1849 rik Zbirka Romancero 1851 rik pokazala nastrij girkoti jogo poglyad na hid istoriyi stav pesimistichnim Cherez te sho ostanni 8 rokiv zhittya Genrih hvoriv na progresuyuchij tuberkuloz hrebta 17 lyutogo 1856 roku vin pomer Pisati papir olivec buli jogo ostannimi slovami Genriha Gejne pohovali na pagorbi Monmartr u Parizhi Jogo mogila zavzhdi pokrita kvitami i chasto buvaye rozpisana neofashistskimi gaslami Vshanuvannya pam yatiGenriha Gejne stavlyat v odin ryad z Fridrihom Shillerom Joganom Gete i Gotgoldom Lessingom Na virshi Gejne pisali muziku bagato kompozitoriv u tomu chisli Shubert i Shuman U roki nacistskogo pravlinnya v Nimechchini Gejne zaboronili i vsi jogo pam yatniki buli zrujnovani Sered knig yaki nacisti publichno spalyuvali v 1933 roci buli i roboti Gejne Ci vognisha pidtverdili jogo proroctvo Tam de spalyuyut knigi v kinci spalyuyut i lyudej Pam yatnik Gejne vstanovleno v Parizhi Statuya jogo literaturnij geroyini Lorelaj stoyit u Bronksi Nyu Jork Pislya Drugoyi svitovoyi vijni u bagatoh mistah Nimechchini znovu pochali z yavlyatisya pam yatniki yiyi znamenitomu poetovi v tomu chisli v jogo ridnomu Dyuseldorfi ta na Unter den Linden v Berlini Dyusseldorfskij universitet nosit im ya Genriha Gejne Na chest poeta zasnovani dvi literaturni premiyi u 1956 roci Ministerstvom kulturi NDR Genrih Gejne i v 1972 roci Na chest G Gejne nazvali asteroyid 7109 Heine vidkritij astronomom u Krimskij astrofizichnij observatoriyi 1 veresnya 1983 roku Osnovni tvoriReisebilder 1831 Kniga pisen 1827 Podorozhni kartini Nimechchina Zimova kazka 1844 Silezki tkachi 1844 zbirka Romancero 1851 LiteraturaVoloshuk Ye Genrih Gejne nimeckij poet romantik Zarubizhna literatura 11 kl Dusavickij G Gejne v ukrayinskij literaturi 15 02 1941 Zbruch 2020 2 lyutogo 2017 u Wayback Machine Kolosyuk I A Ironiya v poeziyi Genriha Gejne 23 sichnya 2022 u Wayback Machine Nikolenko K S Genrih Gejne vidomij i nevidomij Katerina Nikolenko Kiyiv Zhurnal Raduga 2014 103 s ISBN 978 966 281 026 4 Pronin V A Genrih Gejne Biografiya 21 veresnya 2020 u Wayback Machine Strodtmann Ad H Heine Leben und Werke 1867 1869 2 Bde russk sokr pereskaz Chujko ros Huffer H Aus dem Leben H Heine s 1878 nim Ducros L H Heine et son temps 1886 nim Prolss Rob H Heine 1886 nim Bolsche H Heine Versuch einer asthetisch kritischen Analyse seiner Werke 1887 nim Brandes G Das Junge Deutschland 1891 nim Betz P L Heine im Frankreich 1895 nim Legras Jules H Heine poete 1897 nim Karpeles G H Heine Aus seinem Leben und seiner Zeit 1899 Druzya i vragi Gejne iz kn G Karpeles a sm ego knigu Na Zapade SPB 1910 ili Russk bogatstvo 1900 V nim Zurlinde O H Heine und die deutsche Romantik 1899 nim Lichtenberger H H Heine penseur 1905 nim Furst R H Heine Leben Werke und Briefe 1912 nim Plotke H Heine als Dichter des Judentums 1913 nim Brauweiler E Heine s Prosa 1915 nim Wendel H H Heine ein Lebens und Zeitbild 1917 nim Wolff M J H Heine 1922 nim Jess H H Heine 1924 nim Petriconi Giac Arrigo Heine Roma 1925 ital Belart W Gehalt und Aufbau von H Heine s Gedichtsammlungen 1925 nim Bieber H H Heine Gesprache Briefe Tagebucher Berichte seiner Zeitgenossen 1925 nim Clarke A M Heine et la monarchie de Juillet 1927 fr Ras G Borne und Heine als politische Schriftsteller 1927 nim Beyer Der junge Heine 1911 nim PrimitkiJ W F J G R Heine Heinrich Encyclopaedia Britannica a dictionary of arts sciences literature and general information H Chisholm 11 New York Cambridge England University Press 1911 Vol 13 d Track Q18911675d Track Q867541d Track Q19958298d Track Q18911092 J Mahly Heine Heinrich Allgemeine Deutsche Biographie L 1880 Vol 11 S 338 351 d Track Q15263285d Track Q2079d Track Q124909d Track Q590208d Track Q19958379 https odysseo generiques org ark naan a0114424969760tfHY3 P Vejnberg Gejne Genrih Enciklopedicheskij slovar SPb Brokgauz Efron 1892 T VIII S 254 257 d Track Q656d Track Q602358d Track Q19958297d Track Q23892906d Track Q19908137 WeChangEd d Track Q86999151 zgidno iz pravilami spoluchennya ei zvuchit yak aj a ne yak ejPosilannyaG Gejne Zarubizhna literatura XIX storichchya Doba romantizmu Pidruchnik Nalivajko D S Shahova K O Ternopil Navchalna kniga Bogdan 2001 S 85 101 Gajne Genrih Zarubizhni pismenniki enciklopedichnij dovidnik u 2 t za red N Mihalskoyi ta B Shavurskogo Ternopil Navchalna kniga Bogdan 2005 T 1 A K S 333 ISBN 966 692 578 8 Gajne Gajnrih Universalnij slovnik enciklopediya 4 te vid K Teka 2006 Poeziya Genriha Gejne 26 sichnya 2021 u Wayback Machine ukr Tvori Genriha Gejne 29 lipnya 2015 u Wayback Machine na sajti E biblioteka Chtivo Nenavisnij nacistami klasik nimeckogo romantizmu Genrih Gejne nedostupne posilannya z lipnya 2019 Tvori cogo avtora perebuvayut u suspilnomu nadbanni Vi mozhete dopomogti proyektu dodavshi yih u Vikidzherela