Цю статтю треба для відповідності Вікіпедії. (грудень 2019) |
Ґо́тгольд-Ефраїм Лессінґ (22 січня 1729, Каменц, Саксонія, — 15 лютого 1781, Брауншвайг) — німецький драматург, теоретик мистецтва і літературний критик-просвітитель. Основоположник німецької класичної літератури.
Ґотгольд-Ефраїм Лессінґ | ||||
---|---|---|---|---|
Gotthold Ephraim Lessing | ||||
![]() Портрет Лессінґа, виконаний 1771 року Антоном Ґрафом | ||||
Народився | 22 січня 1729 Каменц, Саксонія (нині Німеччина) | |||
Помер | 15 лютого 1781 (52 роки) Брауншвайг | |||
Поховання | Брауншвейг | |||
Країна | ![]() | |||
Національність | німець | |||
Діяльність | драматург, літературний критик | |||
Сфера роботи | сценічне мистецтво | |||
Alma mater | Лейпцизький університет і Університет Мартіна Лютера (1752) | |||
Мова творів | німецька | |||
Роки активності | з 1749 | |||
Напрямок | німецька класична література | |||
Жанр | байка, драматичні твори, критичні твори | |||
Magnum opus | d, d, d і d | |||
Членство | Прусська академія наук | |||
Конфесія | християнство | |||
Батько | d[1] | |||
Брати, сестри | d | |||
У шлюбі з | d | |||
Автограф | ![]() | |||
| ||||
| ||||
| ||||
|
Писав байки в прозі, драматичні твори, критичні твори.
Біографія
Народився в сім'ї пастора в невеликому саксонському містечку Каменц. Батько Лессінґа був настоятелем міського собору, робота почесна, але малоприбуткова. Старшому з дванадцяти дітей батьки дали добру освіту. З 1741 до 1746 pp. Лессінґ навчався у Мейсенській князівській школі, яку закінчив із похвальним атестатом. Через багато років, озираючись на пройдений шлях, Лессінґ писав: «Теофраст, Плавт, Теренцій були моїм світом, який я спокійно вивчав у вузькій царині схожої на монастир школи. Як хотілося б мені повернутись у ці роки, — єдині роки, коли я жив щасливо».
З 1746 до 1748 pp. Лессінґ — студент богословського факультету Лейпцизького університету, але через багато років він насилу міг пригадати зміст прослуханих ним курсів. Доволі рано виявивши, що читання книг дає небагато для знання життя, сімнадцятирічний Лессінґ з притаманною молодості жадобою насолод поринув у світ цього дивовижного міста, яке було на той час «малим Парижем».
Лессінґ розумів, що його манери й зовнішній вигляд далекі від досконалості, але юнак не розгубився й доволі швидко досяг успіхів у науці фехтування, танців і вольтижування. Лессінґ згадував: «Цей добрий початок дуже мене підбадьорив. Моє тіло стало спритнішим, і я почав шукати товариства, щоб тепер навчитися жити». Пошуки були нетривалими. Лессінґ познайомився з актрисами трупи Кароліни Нейбер, писав комедії для її мандрівного театру. Але трупа невдовзі змушена була покинути Лейпциг, а Лессінґ зазнав першого удару долі: він мусив ховатися від кредиторів, що переслідували його.
У серпні 1748 р. Лессінґ приїхав у Віттенберг, де вступив на медичний факультет, але його й тут наздогнали кредитори, і Лессінґ подався у Берлін, що був прямою протилежністю до Лейпцига. Характеристики, які зустрічаються в записах іноземців, що побували в прусській столиці, вирізняються дивовижною схожістю з зауваженням італійського поета В. Альф'єрі, котрий охарактеризував Берлін як «велику казарму», а прусську державу назвав «велетенською і суцільною гауптвахтою». Атмосферу цієї гауптвахти точно передасть Лессінґ у своїй «німецькій комедії» з часів Семилітньої війни. Але поки він провадив життя вільного письменника і критика, дописуючи до «Берлінської газети», відомої за іменем видавця як «Фоссова газета», аж до 1755 р.
До цього періоду належить і перша проба письменницького пера Лессінґа. Його спроби в царині поезії були дуже несамостійні, а пристрасть до театру, що виникла ще в Лейпцигу, породила бажання стати «німецьким Мольєром». Лессінґ написав комедії «Молодий учений» (1748), «Євреї» (1749), «Вільнодумець» (1749) та ін.
У 1751 р. Лессінґ приїхав у Віттенберг, щоби здобути вчений ступінь, але замість «кандидата медицини» став магістром вільних наук. До свого академічного ступеня Лессінґ ставився так само байдуже, як і до придворного чину надвірного радника, який він отримав проти своєї волі. Наприкінці 1752 р. Лессінґ повернувся у Берлін, щоби продовжити співпрацю з «Фоссовою газетою», у ній він вів відділи наукових новин і фейлетонів, публікуючи різні твори наукового та літературного характеру. Одночасно він виступав як перекладач, а потім спробував організувати власні театральні періодичні видання.
У 1753—1755 pp. вийшло перше шеститомне зібрання творів Лессінга, яке об'єднало його юнацькі вірші, драми та прозаїчні твори. Лессінґ зажив слави в літературних та читацьких колах як критик і багатообіцяючий письменник.
У своїх критичних виступах 1750-х pp. Лессінґ торкався не лише питань літератури. Він порушив низку найважливіших соціальних, філософсько-історичних та моральних проблем, пропагує вчення англійських і французьких просвітників, поділяючи чимало їхніх поглядів. Так, у «Фоссовій газеті» з'явилися рецензії на праці Вольтера, Ш. де Монтеск'є, Ж. -Ж. Руссо, Д. Дідро.
Лессінґ, як і більшість просвітників, надавав великого значення театрові, розглядаючи його як найдієвіший з усіх видів мистецтв. Переймаючись жалюгідним станом театральної справи в Німеччині, Лессінґ не лише глибоко вивчав сучасний англійський і французький театри, а й його витоки та традиції. Критик ставив перед собою завдання вивести німецький театр із жалюгідного стану та виховати справжнього глядача. Тому він організував один за одним низку театральних журналів, з допомогою яких намагався оновити репертуар театру, реформувати панівні принципи драматургії. Так вийшли друком «Матеріали до історії та критичної оцінки театру» (1750), додатком до них стала «Театральна бібліотека»(1754—1758). Питання драматургії займають помітне місце у третьому з журналів «Листи про нову німецьку літературу» (1759—1760), зміст якого вже мав більш універсальний характер. Вершиною у розвитку естетики драми і театру стала "Гамбурзька драматургія "(1767—1769).
Берлінський період життя Лессінґа був ознаменований і появою першої німецької міщанської трагедії. Це була «Міс Сара Сампсон» (1755), написана на віллі під Потсдамом. Сучасники згадували, що успіх п'єси був величезний: під час першої вистави у Франкфурті-на-Одері, на якій був присутнім і сам автор, глядачі упродовж трьох з половиною годин сиділи тихо, як статуї, і плакали. Подібної п'єси в історії німецької драми ще не було. Вперше перед глядачами в п'єсі, жанр якої означений як трагедія, були представлені не царі та міфологічні герої, а прості, незнатні люди, та й події розгорталися не на полях боїв чи в королівських апартаментах, а в буденній побутовій обстановці.
Лессінґ, якому були близькі слова англійського письменника А. Поупа, що «найшляхетнішим предметом занять для людини є людина», звернувся в своїй трагедії до дослідження людини, світу її почуттів, простих і зворушливих. Дія його п'єси розгортається в Англії.
Та обставина, що герої трагедії мають англійські імена й дія відбувається в Англії, цілком зрозуміла: для Німеччини цей жанр був новим, і, звернувшись до нього, Лессінґ значною мірою орієнтувався на англійця Дж. Лілло — автора досить популярної п'єси «Лондонський купець». Услід за ним Лессінґ робить героями свого твору представників «третього стану», а події, які вони переживають, переносить у сферу буденного. «Сара Сампсон» поклала початок німецькому просвітницькому театрові.
Після виходу «Міс Сари Сампсон» матеріальне становище Лессінґа не покращилося, і неможливість створити в Німеччині придатні для життя умови змусила критика у 1755 р. навіть думати про поїздку в Москву, де він міг розраховувати на місце професора при щойно відкритому Московському університеті. Після невдалої спроби здійснити разом з купцем Вінклером подорож, Лессінґ повернувся в 1758 р. і з 1759 р. видавав журнал «Листи про нову літературу» (1759—1766), в якому вів боротьбу за створення нової літератури, заперечуючи класичні канони й наслідування античних зразків. Особливо відомим був 17-й «Літературний лист», у якому Лессінґ говорив про «Великого Трагічного поета» В. Шекспіра, називаючи його драматургію «повнокровною і мужньою». Найближчою за духом до шекспірівських драм Лессінґ вважав німецьку народну легенду про доктора Фауста], а сцену з власного «Фауста» Лессінґ вмістив у 17-му листі.
У 1759 р. у Берліні вийшли друком байки, які Лессінґ об'єднав у три книги. Збірці байок передував спеціальний роздум, у якому автор виклав свою теорію жанру. На думку Лессінґа, байка займає проміжне місце між поезією й мораллю, перебуває на межі цих областей, підпорядковуючись законам кожної з них. Байки Лессінга становлять інтерес радше як експеримент, аніж високохудожні твори. У них міститься критика німецького суспільства XVIII ст. («Водяна змія», «Осел і вовк»), а також сатира на фрідріхівську Німеччину («Дарунок фей»), звучить захист гідності простої людини («Шаховий кінь»), розвінчується міф про всемогутність можновладців («Войовничий вовк»).
11 листопада 1760 року Лессінґ був обраний членом-кореспондентом Берлінської Академії наук, але ця звістка не застала його в столиці. Лессінґ поїхав у Бреславль, де понад чотири роки перебував на посаді секретаря при губернаторі Сілезії генералі Тауенцині. Наслідком поглиблених студій в царині теорії й історії мистецтва, яким були присвячені ці роки, став трактат «Лаокоон, або Про межі малярства та поезії» (1766).
Головне питання, яке розглядається у трактаті, — межі поезії та живопису, їхня специфіка та своєрідність художньої мови. Внаслідок проведеного аналізу малярства та поезії Лессінг вирізняє наступні особливості, притаманні аналізованим царинам мистецтва. Він поділяє всі види мистецтва на просторові та часові. До просторових він зараховує живопис, оскільки той зображує предмети, що перебувають поруч. До часових належить поезія, позаяк вона зображує події в русі, тобто в їхній часовій послідовності. Подібний підхід орієнтував митців слова не на описовість, а на проникнення в психологію, зображення почуттів і пристрастей. Ці міркування Лессінґа справили величезний вплив на подальший розвиток поезії, посиливши інтерес до дії, зображення почуттів і пристрастей.
Перебування у Бреславлі ознаменувалося появою драми «Мінна фон Барнгельм, або Солдатське щастя» (1763—1767). Це була перша п'єса Лессінґа, написана на німецькому матеріалі. Сюжет п'єси заснований на фактах німецького життя, пов'язаних з подіями Семилітньої війни (1756—1763), яка нещодавно закінчилася.
Наприкінці 1766 року Лессінґ отримав запрошення від директора Гамбурзького театру і в квітні 1767-го переїхав у Гамбург, сподіваючись втілити тут свою мрію про національний театр. До того часу в Німеччині були тільки мандрівні театральні трупи, і новий театр задумувався як перший стаціонарний національний театр. Очолював цей театр Левен, людина віддана справі й освічена. Були в трупі й чудові актори, серед яких — видатний К. Екгоф, однодумець просвітників, новатор у царині акторської техніки, котрий заперечував декламаційну манеру виконання ролі, притаманну французькій школі, і ратував за природність і правдивість поведінки актора на сцені. До складу трупи входили актори Аккерман, Бек, Ганзель. Їхні імена неодноразово зустрічаються на сторінках «Гамбурзької драматургії».
Підсумком цього періоду життя Лессінґа став театральний журнал, відомий під назвою «Гамбурзька драматургія» (1767—1769). Беручись за видання журналу, Лессінґ ставив перед собою завдання ознайомити публіку з п'єсами поточного репертуару, мав на меті їх критичний огляд та аналіз гри акторів. Але після кількох вихваток актриси Ганзель Лессінґ відмовився від останнього. Перший випуск побачив світ 1 травня 1767 p., а наступні виходили регулярно щовівторка і щоп'ятниці кожного тижня. Але надалі зберегти регулярність випусків виявилося неможливим. У повному вигляді «Гамбурзька драматургія» побачила світ навесні 1769 р.. У ній Лессінґ проаналізував п'єси, які йшли на сцені театру впродовж 52 вечорів: від 22 квітня до 28 липня 1767 р. Аналіз пізніших постановок не увійшов до твору. З гіркотою говорив Лессінґ про крах задуму створити національний театр на останніх сторінках «Драматургії»: «Спало на думку наївне бажання заснувати для німців національний театр, тоді як ми, німці, ще й не нація».
Культурно-історичне значення «Гамбурзької драматургії» важко переоцінити, позаяк вона є відображенням послідовної боротьби, яку вів Лессінґ за створення німецького національного театру, вираженням поглядів просвітника на завдання й функції театру. У «Драматургії» Лессінґ обґрунтовує точку зору на театр як на трибуну просвітницьких ідей, розробляє питання теорії драми, її функцій, проблеми характеру, дає трактування понять типового й індивідуального в драматургії та способів їхнього естетичного опанування. Особливу увагу Лессінґ приділяє жанровій системі, пропонуючи свій підхід до визначення жанрової специфіки комедії, трагікомедії, «слізної драми». У цій праці Лессінґ продовжив полеміку з класицистами, вважаючи, що класицизм, обстоюючи нормативність як критерій естетичної вартості, позбавляє мистецтво його органічної природи. Зразком мистецтва, близького до природи, для Л. був В. Шекспір; ім'я англійського драматурга неодноразово зустрічається у «Гамбурзькій драматургії».
Теорія драми], всебічно розроблена Лессінґом у «Гамбурзькій драматургії», стала своєрідним полем боротьби за поновлення в правах мистецтва, зверненого не до інтересів двору, а підпорядкованого завданням осягнення людини. Чітко й недвозначно Лессінґ заявляє: «Двір аж ніяк не є тим місцем, де поет може вивчати природу. Якщо ж пишнота й етикет перетворюють людей на машини, то справа поета — знову перетворити ці машини на людей».
Невдачі переслідували Лессінґа у Гамбурзі. Після закриття театру зазнав фіаско й почин Л. заснувати власну друкарню та книжкову ятку. Становище було безпорадне. Усі спроби влаштуватися в Берліні виявилися безуспішними, і, щоб хоч якось забезпечити майбутнє своєї родини, Лессінґ прийняв пропозицію герцога Брауншвейґського й поїхав у Вольфенбюттель, де з травня 1770 р. і до кінця життя працював бібліотекарем. Слід зауважити, що книгозбірня у Вольфенбюттелі була однією із найкращих у Європі, але й власник її, принц-наступник Карл-Вільгельм-Фердинанд, був одним із наймерзенніших деспотів Німеччини XVIII ст. Перебування в Брауншвайзі було, мабуть, найважчим періодом у житті Лессінґа. Лише на короткий час йому вдалося вирватися 1775 р. до Італії, де Лессінґ відвідав Рим, Флоренцію, Мілан, а на зворотній дорозі заїхав у Відень. Тут у 1776 р. він взяв шлюб з Євою Кеніг, з якою був заручений ще з 1771 р. Родинне щастя Лессінґа було нетривалим. Через рік Єва померла, забравши з собою у могилу єдиного сина. Відчаю Лессінґа не було меж. Повільно згасало його життя. 15 лютого 1781 p., вирушивши у Брауншвейг, він помер.
Останній період у житті Лессінґа ознаменувався появою трагедії «Емілія Ґалотті» (1772). Дія п'єси відбувається в Італії. Однак зображені в ній події безпосередньо пов'язані з обстановкою в Німеччині, і лише з цензурних міркувань письменник вдався до деяких (втім, доволі прозорих) інакомовлень. Передано важку та гнітючу атмосферу князівської сваволі, характерної для Німеччини часів Лессінґа.
Творчість
«Мінна фон Барнгельм, або Солдатське щастя» (1763—1767)
Головний герой комедії, прусський офіцер Тельгайм, розуміючи, що мешканці ворожої Тюрингії не здатні виплатити надто велику контрибуцію, допоміг їм і вніс у казну власні дві тисячі пістолів, попередньо взявши з мешканців Тюрингії розписку. Після встановлення миру він прохає прусський уряд повернути йому ці гроші, але уряд запідозрив у гуманному вчинку Тельгайма злочин. Він вирішив, що мешканці Тюрингії видали майорові розписку як вдячність за те, що той просив зменшити контрибуцію. І ось майор Тельгайм, незважаючи на поранення й бойові заслуги, звільнений у запас без пенсії, проти нього порушено кримінальну справу. Він, зганьблений, живе у скромному берлінському готелі, очікуючи на вирішення своєї долі.
У цьому готелі його розшукала Мінна фон Барнгельм, одна з найбагатших і найзнаменитіших спадкоємиць Тюрингії. Свого часу вона була дуже зворушена гуманним вчинком Тельгайма і покохала його. Майор від'їздить із Тюрингії нареченим Мінни, але потім, опинившись у скрутному становищі, відмовляється від неї задля її ж блага. І ось тоді Мінна розігрує комедію: вона оголошує, що її багатий дядечко, на спадок якого вона розраховувала, позбавив її спадщини через неприязнь до Тельгайма. Тепер вони обоє бідні й ніщо не заважає їм поєднатися. У цей час Тельгайм отримує звістку, що його честь поновлена і король повернув його на службу. Але тепер Мінна не дає згоди на шлюб, позаяк їхні ролі начебто перемінилися. Урешті-решт, все з'ясовується, і Мінна виходить заміж за коханого нею Тельгайма.
Щаслива розв'язка, розіграна Мінною роль бідної дівчини дали Лессінґу підставу назвати свою п'єсу комедією, але проникливий читач не міг не помітити новаторського характеру твору. Це була перша на німецькій сцені п'єса із сучасним змістом, що опирався на німецький матеріал. Лессінґ заявив про себе як майстер побудови характерів реалістичних і психологічно переконливих, які вирізнялися гармонійним поєднанням індивідуальних і загальнолюдських рис. Майор Тельгайм — прусський офіцер, але він дуже далекий від усталеного стереотипу фрідріхівського служаки. Це передусім людина високих моральних принципів, шляхетна і чесна. Він гордий і не заражений вірусом низькополонництва, переконаний у торжестві справедливості, демократичний з підлеглими, шляхетний з дамами. Через це такі віддані йому вахмістр Вернер та слуга Юст. Вони знають, що Тельгайм — це смілива й пряма людина. Під час війни він не ховався від куль і слугував прикладом для вояків. Майор вміє витримувати і прихильність, і немилість примхливої солдатської служби. Шляхетне ставлення до переможених мешканців Тюрінгії та кохання до вродливої саксонки Мінни виявляють у майорі відсутність вузького націоналізму, властивого для прусської воєнщини. Перед нами людина широких поглядів на життя, у якій воїнське покликання та свої питання честі. Лессінґ, створюючи образ Тельгайма, спробував підкреслити в ньому передусім загальнолюдські чесноти, виразником яких цілком свідомо вже не вперше зробив людину з «третього стану».
Безсумнівним художнім досягненням Лессінґа став і чарівливий образ Мінни. Вона винятково жіночна, віддана своєму нареченому. Головний зміст її життя полягає в коханні, задля якого вона вирушає на пошуки свого коханого, знехтувавши усіма загальноприйнятими нормами і скоряючись лише голосу власного серця та розуму. З дивовижною винахідливістю та відвагою вступає Мінна у бій за своє щастя, готова боротися до переможного кінця. І тут у п'єсі їй немає рівних. Навіть у найбезнадійніших, здавалося би, ситуаціях вона не втрачає мужності, вміло використовуючи й жіночі чари, й жіночі примхи, але завжди залишаючись життєрадісною й природною.
Ім'я Мінни зовсім не випадково винесене в заголовок п'єси, адже конфлікт драми будується якраз на зіткненні простих і таких зрозумілих для кожного почуттів із бездушною, а тому протиприродною державною машиною, котра може позбавити чесну людину пенсії, але ніколи не зможе відібрати права кохати й бути коханим, а тому притаманні для Мінни риси автор помножує, вводячи в п'єсу образ вірної та відданої пам'яті свого чоловіка вдови (Дама в чорному), винахідливої й завжди готової розділити долю зі своїм коханим Франціски (служниця Мінни).
Віртуозно виконані в п'єсі й характери епізодичних осіб: Дами в чорному, Корчмаря, Юста. Сатирична майстерність Лессінґа проявилася у створенні образу Рікко де ла Марліньєра, людини без принципів і без батьківщини; передачі атмосфери, що панує в прусській державі. У цій п'єсі Лессінґ показав себе майстром, який досконало володіє законами драматичного мистецтва. Він демонструє мистецтво діалогічної мови, володіє технікою організації драматичної дії, майстерно вибудовує інтригу, уникаючи дешевих трюків і щоразу вражаючи глядача незвичним поворотом подій. Як наслідок, комедійна інтрига наповнюється дивовижним за глибиною змістом, зсередини підриваючи усталені рамки комедії. На наших очах відбувається народження нового жанру, який історики літератури називають «міщанською драмою».
На новаторський характер п'єси вказує й друга частина її назви — «Солдатське щастя». Щаслива розв'язка, яка підсумовує перипетії долі героїв твору, навряд чи може бути сприйнята всерйоз. У державі, де завжди знайдуться послужливі корчмарі-виказувачі, де процвітають «марліньєри», де забувають загиблих за батьківщину вояків та їхні родини (історія Марлофа), а чесній людині доводиться сподіватися на прихильність долі, навряд чи варто розраховувати на тривале та безхмарне щастя.
Шлях «Мінни фон Барнгельм» на сцену був нелегким. Після довгих зволікань 30 вересня 1767 року вона була поставлена на сцені Гамбурзького театру. Роль Тельгайма виконував Конрад Екгоф. У Берліні п'єса була поставлена лише після того, як обійшла сцени Ганновера, Франкфурта-на-Майні, Відня, Ляйпциґа. Прем'єра відбулася 21 березня 1768 р. і мала величезний успіх. Й. -В. Ґете у розмові з Й. -П. Еккерманом, згадуючи роки своєї молодості, зауважив: «…як впливала ця п'єса на нас, молодь, коли вона вперше з'явилася в ту похмуру епоху! Це був воістину осяйний метеор. Вона показала, що існує щось вище, про що наша тогочасна слабка література не давала ані найменшого уявлення».
«Емілія Ґалотті» (1772)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTlsTDJVeEwweGhjWFZ2WHpVM05pNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Головна героїня трагедії, Емілія Ґалотті, вихована своїм батьком, полковником Одоардо, згідно із суворими приписами родинної пристойності. У неї є наречений, граф Аппіані. Несподівано на балу з Емілією познайомився принц Етторе Гонзаго. Він захопився Емілією. Підступний царедворець Марінеллі допомагає принцові організувати напад на весільний кортеж, вбити графа Аппіані, а Емілію переправити до замку Етторе Гонзаго.
Батько Емілії, сповіщений про злочин, поспішає до палацу. Тут його зустрічає графиня Орсіна, котра розповідає Одоардо всю правду. Нещасний батько домагається зустрічі з донькою. Емілія повідомляє йому, що боїться не насилля, а спокуси, перед якою може не встояти. Вихована в суворих релігійних правилах, Емілія страждає й мучиться від своєї вразливості. Вона готова накласти на себе руки, але, вирвавши в неї кинджал, батько не дає їй убити себе. Смертельного удару він завдає їй сам, рятуючи її від приниження і образливого становища фаворитки.
Усією логікою розвитку дії в «Емілії Ґалотті» Лессінґ переконує, що не лише «особи історичні», а й «особи приватні» — а саме такими показані тут Емілія та Одоардо — здатні бути справжніми героями і підкоряти свої почуття велінням обов'язку. Лессінґ закликає своїх співгромадян відмовитися від пасивної покірності, від настроїв приреченості, він подає їм приклади героїчної мужності й небажання миритися з приниженням. Одоардо любить свою доньку, але вихід із трагічної ситуації знаходить у щонайрішучіших діях. Емілія та Одоардо — носії героїчного первня в трагедії Лессінґа, яка містить у собі цілком виразне попередження: людина, наділена абсолютною владою, за певних умов стає злочинцем; пересічна людина за певних умов виявляє героїзм. У ситуації, поданій у «Емілії Ґалотті», героїчна дія поєднана з трагедією.
Соціальний зміст п'єси вперше зауважив Й. -Г. Гердер, один із послідовників Лессінґа, запропонувавши як епіграф до трагедії слова: «Вчіться, бо ви попереджені».
Перша вистава «Емілії Ґалотті» відбулася 30 березня 1772 р. в Брауншвейзі, а в квітні того самого року трагедія була поставлена в Берліні трупою Коха. Найвидатніші німецькі актори XVIII ст. з успіхом виконували ролі в трагедії — К.Екґоф (Одоардо), пані Ганзель (Орсіна), Шарлотта Аккерман (Емілія), Шредер (Марінеллі).
Останньою п'єсою Лессінґа була трагедія «Натан Мудрий» (1779). На відміну від усіх попередніх творів, вона написана білим віршем. Дія драматичної поеми відбувається наприкінці XII ст. в Єрусалимі, в епоху хрестових походів. В основу «Натана Мудрого» Лессінґ поклав думку про те, що фундаментом будь-якої релігії є моральне почуття, а догматичний зміст має минущий характер і жодною мірою не свідчить про вищість однієї релігії над іншою.
Три головні герої «Натана Мудрого» — арабський султан Саладін, багатий єрусалимський купець єврей Натан і християнський лицар-храмовник (тобто член середньовічного лицарського ордену тамплієрів), котрий прибув у Єрусалим з військами хрестоносців, — належать до трьох різних нації й релігій. За ходом розвитку дії драми Лессінґ змушує героїв забути упередження, які їх розділяли, усвідомити братерство, що поєднує людей.
Прагнучи межового узагальнення в створенні образів, драматург знову виявляє свою майстерність у побудові характерів. У центрі трагедії — образ Натана Мудрого, глибини особистості котрого розкриваються в його міркуваннях і діях. Після єврейського погрому загинула вся його родина (дружина і семеро дітей). Він три дні й три ночі лежить у поросі та попелі та клянеться віднині нещадно мстити всім християнам без винятку. Але потім до Натана повертається розум. І коли йому приносять християнську дівчинку Реху, він удочеряє її та виховує не згідно з єврейськими переконаннями, а в дусі діяльної любові, яку він сам має у своїй душі.
Моральна висота людини — у прояві діяльної любові, вищості загальнолюдської моралі над штучними догмами. Ці думки були дорогими Лессінґу. Не випадково в одному з начерків драми він записав: «Спосіб мислення Натана… був завжди моїм способом мислення».
Й. -В. Ґете, високо оцінюючи постановку п'єси «Натан Мудрий» у Ваймарі 1801 p., писав: «Нехай… висловлене у ній почуття терпимості та співчуття назавжди зостанеться для народів священним і дорогим». Створюючи свою п'єсу, Лессінґ сумнівався, що вона коли-небудь побачить сцену. І його побоювання справдилися. Постановка, здійснена відомим актором і антрепренером Деббеліном у Берліні, протрималася недовго. Лише у 1801 р. Ґете і Шиллер у Веймарському театрі змогли відновити спектакль, ця постановка й проклала шлях «Натанові Мудрому» на сцену. Роль Натана виконувало чимало відомих акторів, і серед них А. Іффланд (1802).
Про значення Лессінґа для німецької літератури чудово сказав Й. -В. Ґете: «Така людина, як Лессінґ, необхідна для нас, оскільки він великий саме завдяки своєму характеру, завдяки своїй твердості. Настільки ж розумних і освічених людей багато, але де знайти такий характер!»
Творчість Лессінґа високо оцінював Іван Франко. Низку творів Лессінґа в Україні переклали Є. Попович, Л. Федоришин, М. Годованець, Б. Гавришків.
Серед інших праць
- «Міс Сара Сампсон»
- «Матеріали до Фауста»
Українські переклади
- Лессінг Г. Е. Лаокоон. — K. : Мистецтво, 1968.
- Лессінг Г. Е. Байки // Жовтень. — 1970 — № 9.
- Лессінг Г. Е. Байки // Всесвіт. — 1973 — № 4.
- Лессінг Г. Е. Афоризми // Всесвіт. — 1976. — № 8.
- Лессінг Г. Е. Мінна фон Барнгельм. Емілія Галотті. Лаокоон. — K. : Дніпро, 1976. — (Вершини світового письменства).
- Лессінг Г. Е. Притча про три персні // Франко I. Зібрання творів. — K., 1978. — Т. 13.
- Байки у прозі / Г. Е. Лессінг ; пер. з нім. І. М. Артемчук. - К. : Вітчизна, 2008. - 64 с.: іл. -
Див. також
- 7425 Лессінг — астероїд, названий на честь цього науковця.
- Пам'ятники Готгольду Ефраїму Лессінгу
Примітки
- Biographisches Lexikon der Münzmeister und Wardeine, Stempelschneider und Medailleure
- Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
Література
- Лессинг, Готхольд Ефраїм // Філософський енциклопедичний словник / В. І. Шинкарук (гол. редкол.) та ін. — Київ : Інститут філософії імені Григорія Сковороди НАН України : Абрис, 2002. — 742 с. — 1000 екз. — ББК (87я2). — .
- Баглай Й., Беңдзар Б. «Лаокоон» укр. мовою // Bcecвіт. — 1969. — No 7.
- Гавришків Б. Листи Г.-Е. Лессінга до Ф. Ніколаї та М. Мендельсона // Всесвіт. — 1980. — No 8
- Сахновський-Панксев В. Лессінг і наука про драму // Всесвітня література та культура в навчальних закладах України.-2004 р.-№ 7.-С. 22-23
- Шалагінов Б. Б. Зарубіжна література: Від античності до початку XIX сторіччя.-К.:"Академія",2004.-358 с.
- Давиденко Г. Й. Історія зарубіжної літератури XVII—XVIII століття.-2-ге вид.;переробл. і допов.-К.:ЦУЛ,2009.-289 с.
Посилання
- Лессінґ Ґотгольд Ефраїм // Зарубіжні письменники : енциклопедичний довідник : у 2 т. / за ред. Н. Михальської та Б. Щавурського. — Тернопіль : Навчальна книга — Богдан, 2006. — Т. 2 : Л — Я. — С. 44. — .
Вікіцитати містять висловлювання від або про: Готгольд Ефраїм Лессінг |
- Лессінґ Г.-Е. Лаокоон. — Київ: Мистецтво, 1968. — 290 с. [ 25 лютого 2010 у Wayback Machine.]
- Лаокоон, або про межі живопису і поезії у перекладі на російську мову [ 4 листопада 2008 у Wayback Machine.](рос.)
- http://www.ukrcenter.com/Література/42099/Ґотгольд-Ефраїм-Лессінґ/Біографія [ 18 квітня 2021 у Wayback Machine.]
- http://pidruchniki.ws/15341220/kulturologiya/zhittya_tvorchist_lessinga_estetichni_pratsi [ 21 березня 2012 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Cyu stattyu treba vikifikuvati dlya vidpovidnosti standartam yakosti Vikipediyi Bud laska dopomozhit dodavannyam dorechnih vnutrishnih posilan abo vdoskonalennyam rozmitki statti gruden 2019 Go tgold Efrayim Lessing 22 sichnya 1729 Kamenc Saksoniya 15 lyutogo 1781 Braunshvajg nimeckij dramaturg teoretik mistectva i literaturnij kritik prosvititel Osnovopolozhnik nimeckoyi klasichnoyi literaturi Gotgold Efrayim LessingGotthold Ephraim LessingPortret Lessinga vikonanij 1771 roku Antonom GrafomNarodivsya 22 sichnya 1729 1729 01 22 Kamenc Saksoniya nini Nimechchina Pomer 15 lyutogo 1781 1781 02 15 52 roki BraunshvajgPohovannya BraunshvejgKrayina SaksoniyaNacionalnist nimecDiyalnist dramaturg literaturnij kritikSfera roboti scenichne mistectvoAlma mater Lejpcizkij universitet i Universitet Martina Lyutera 1752 Mova tvoriv nimeckaRoki aktivnosti z 1749Napryamok nimecka klasichna literaturaZhanr bajka dramatichni tvori kritichni tvoriMagnum opus d d d i dChlenstvo Prusska akademiya naukKonfesiya hristiyanstvoBatko d 1 Brati sestri dU shlyubi z dAvtograf Gotgold Efrayim Lessing u Vikishovishi Vislovlyuvannya u Vikicitatah Roboti u VikidzherelahU Vikipediyi ye statti pro inshih lyudej iz prizvishem Lessing Pisav bajki v prozi dramatichni tvori kritichni tvori BiografiyaNarodivsya v sim yi pastora v nevelikomu saksonskomu mistechku Kamenc Batko Lessinga buv nastoyatelem miskogo soboru robota pochesna ale malopributkova Starshomu z dvanadcyati ditej batki dali dobru osvitu Z 1741 do 1746 pp Lessing navchavsya u Mejsenskij knyazivskij shkoli yaku zakinchiv iz pohvalnim atestatom Cherez bagato rokiv ozirayuchis na projdenij shlyah Lessing pisav Teofrast Plavt Terencij buli moyim svitom yakij ya spokijno vivchav u vuzkij carini shozhoyi na monastir shkoli Yak hotilosya b meni povernutis u ci roki yedini roki koli ya zhiv shaslivo Z 1746 do 1748 pp Lessing student bogoslovskogo fakultetu Lejpcizkogo universitetu ale cherez bagato rokiv vin nasilu mig prigadati zmist prosluhanih nim kursiv Dovoli rano viyavivshi sho chitannya knig daye nebagato dlya znannya zhittya simnadcyatirichnij Lessing z pritamannoyu molodosti zhadoboyu nasolod porinuv u svit cogo divovizhnogo mista yake bulo na toj chas malim Parizhem Lessing rozumiv sho jogo maneri j zovnishnij viglyad daleki vid doskonalosti ale yunak ne rozgubivsya j dovoli shvidko dosyag uspihiv u nauci fehtuvannya tanciv i voltizhuvannya Lessing zgaduvav Cej dobrij pochatok duzhe mene pidbadoriv Moye tilo stalo spritnishim i ya pochav shukati tovaristva shob teper navchitisya zhiti Poshuki buli netrivalimi Lessing poznajomivsya z aktrisami trupi Karolini Nejber pisav komediyi dlya yiyi mandrivnogo teatru Ale trupa nevdovzi zmushena bula pokinuti Lejpcig a Lessing zaznav pershogo udaru doli vin musiv hovatisya vid kreditoriv sho peresliduvali jogo U serpni 1748 r Lessing priyihav u Vittenberg de vstupiv na medichnij fakultet ale jogo j tut nazdognali kreditori i Lessing podavsya u Berlin sho buv pryamoyu protilezhnistyu do Lejpciga Harakteristiki yaki zustrichayutsya v zapisah inozemciv sho pobuvali v prusskij stolici viriznyayutsya divovizhnoyu shozhistyu z zauvazhennyam italijskogo poeta V Alf yeri kotrij oharakterizuvav Berlin yak veliku kazarmu a prussku derzhavu nazvav veletenskoyu i sucilnoyu gauptvahtoyu Atmosferu ciyeyi gauptvahti tochno peredast Lessing u svoyij nimeckij komediyi z chasiv Semilitnoyi vijni Ale poki vin provadiv zhittya vilnogo pismennika i kritika dopisuyuchi do Berlinskoyi gazeti vidomoyi za imenem vidavcya yak Fossova gazeta azh do 1755 r Do cogo periodu nalezhit i persha proba pismennickogo pera Lessinga Jogo sprobi v carini poeziyi buli duzhe nesamostijni a pristrast do teatru sho vinikla she v Lejpcigu porodila bazhannya stati nimeckim Molyerom Lessing napisav komediyi Molodij uchenij 1748 Yevreyi 1749 Vilnodumec 1749 ta in U 1751 r Lessing priyihav u Vittenberg shobi zdobuti vchenij stupin ale zamist kandidata medicini stav magistrom vilnih nauk Do svogo akademichnogo stupenya Lessing stavivsya tak samo bajduzhe yak i do pridvornogo chinu nadvirnogo radnika yakij vin otrimav proti svoyeyi voli Naprikinci 1752 r Lessing povernuvsya u Berlin shobi prodovzhiti spivpracyu z Fossovoyu gazetoyu u nij vin viv viddili naukovih novin i fejletoniv publikuyuchi rizni tvori naukovogo ta literaturnogo harakteru Odnochasno vin vistupav yak perekladach a potim sprobuvav organizuvati vlasni teatralni periodichni vidannya U 1753 1755 pp vijshlo pershe shestitomne zibrannya tvoriv Lessinga yake ob yednalo jogo yunacki virshi drami ta prozayichni tvori Lessing zazhiv slavi v literaturnih ta chitackih kolah yak kritik i bagatoobicyayuchij pismennik U svoyih kritichnih vistupah 1750 h pp Lessing torkavsya ne lishe pitan literaturi Vin porushiv nizku najvazhlivishih socialnih filosofsko istorichnih ta moralnih problem propaguye vchennya anglijskih i francuzkih prosvitnikiv podilyayuchi chimalo yihnih poglyadiv Tak u Fossovij gazeti z yavilisya recenziyi na praci Voltera Sh de Montesk ye Zh Zh Russo D Didro Lessing yak i bilshist prosvitnikiv nadavav velikogo znachennya teatrovi rozglyadayuchi jogo yak najdiyevishij z usih vidiv mistectv Perejmayuchis zhalyugidnim stanom teatralnoyi spravi v Nimechchini Lessing ne lishe gliboko vivchav suchasnij anglijskij i francuzkij teatri a j jogo vitoki ta tradiciyi Kritik staviv pered soboyu zavdannya vivesti nimeckij teatr iz zhalyugidnogo stanu ta vihovati spravzhnogo glyadacha Tomu vin organizuvav odin za odnim nizku teatralnih zhurnaliv z dopomogoyu yakih namagavsya onoviti repertuar teatru reformuvati panivni principi dramaturgiyi Tak vijshli drukom Materiali do istoriyi ta kritichnoyi ocinki teatru 1750 dodatkom do nih stala Teatralna biblioteka 1754 1758 Pitannya dramaturgiyi zajmayut pomitne misce u tretomu z zhurnaliv Listi pro novu nimecku literaturu 1759 1760 zmist yakogo vzhe mav bilsh universalnij harakter Vershinoyu u rozvitku estetiki drami i teatru stala Gamburzka dramaturgiya 1767 1769 Berlinskij period zhittya Lessinga buv oznamenovanij i poyavoyu pershoyi nimeckoyi mishanskoyi tragediyi Ce bula Mis Sara Sampson 1755 napisana na villi pid Potsdamom Suchasniki zgaduvali sho uspih p yesi buv velicheznij pid chas pershoyi vistavi u Frankfurti na Oderi na yakij buv prisutnim i sam avtor glyadachi uprodovzh troh z polovinoyu godin sidili tiho yak statuyi i plakali Podibnoyi p yesi v istoriyi nimeckoyi drami she ne bulo Vpershe pered glyadachami v p yesi zhanr yakoyi oznachenij yak tragediya buli predstavleni ne cari ta mifologichni geroyi a prosti neznatni lyudi ta j podiyi rozgortalisya ne na polyah boyiv chi v korolivskih apartamentah a v budennij pobutovij obstanovci Lessing yakomu buli blizki slova anglijskogo pismennika A Poupa sho najshlyahetnishim predmetom zanyat dlya lyudini ye lyudina zvernuvsya v svoyij tragediyi do doslidzhennya lyudini svitu yiyi pochuttiv prostih i zvorushlivih Diya jogo p yesi rozgortayetsya v Angliyi Ta obstavina sho geroyi tragediyi mayut anglijski imena j diya vidbuvayetsya v Angliyi cilkom zrozumila dlya Nimechchini cej zhanr buv novim i zvernuvshis do nogo Lessing znachnoyu miroyu oriyentuvavsya na anglijcya Dzh Lillo avtora dosit populyarnoyi p yesi Londonskij kupec Uslid za nim Lessing robit geroyami svogo tvoru predstavnikiv tretogo stanu a podiyi yaki voni perezhivayut perenosit u sferu budennogo Sara Sampson poklala pochatok nimeckomu prosvitnickomu teatrovi Pislya vihodu Mis Sari Sampson materialne stanovishe Lessinga ne pokrashilosya i nemozhlivist stvoriti v Nimechchini pridatni dlya zhittya umovi zmusila kritika u 1755 r navit dumati pro poyizdku v Moskvu de vin mig rozrahovuvati na misce profesora pri shojno vidkritomu Moskovskomu universiteti Pislya nevdaloyi sprobi zdijsniti razom z kupcem Vinklerom podorozh Lessing povernuvsya v 1758 r i z 1759 r vidavav zhurnal Listi pro novu literaturu 1759 1766 v yakomu viv borotbu za stvorennya novoyi literaturi zaperechuyuchi klasichni kanoni j nasliduvannya antichnih zrazkiv Osoblivo vidomim buv 17 j Literaturnij list u yakomu Lessing govoriv pro Velikogo Tragichnogo poeta V Shekspira nazivayuchi jogo dramaturgiyu povnokrovnoyu i muzhnoyu Najblizhchoyu za duhom do shekspirivskih dram Lessing vvazhav nimecku narodnu legendu pro doktora Fausta a scenu z vlasnogo Fausta Lessing vmistiv u 17 mu listi U 1759 r u Berlini vijshli drukom bajki yaki Lessing ob yednav u tri knigi Zbirci bajok pereduvav specialnij rozdum u yakomu avtor viklav svoyu teoriyu zhanru Na dumku Lessinga bajka zajmaye promizhne misce mizh poeziyeyu j morallyu perebuvaye na mezhi cih oblastej pidporyadkovuyuchis zakonam kozhnoyi z nih Bajki Lessinga stanovlyat interes radshe yak eksperiment anizh visokohudozhni tvori U nih mistitsya kritika nimeckogo suspilstva XVIII st Vodyana zmiya Osel i vovk a takozh satira na fridrihivsku Nimechchinu Darunok fej zvuchit zahist gidnosti prostoyi lyudini Shahovij kin rozvinchuyetsya mif pro vsemogutnist mozhnovladciv Vojovnichij vovk 11 listopada 1760 roku Lessing buv obranij chlenom korespondentom Berlinskoyi Akademiyi nauk ale cya zvistka ne zastala jogo v stolici Lessing poyihav u Breslavl de ponad chotiri roki perebuvav na posadi sekretarya pri gubernatori Sileziyi generali Tauencini Naslidkom pogliblenih studij v carini teoriyi j istoriyi mistectva yakim buli prisvyacheni ci roki stav traktat Laokoon abo Pro mezhi malyarstva ta poeziyi 1766 Golovne pitannya yake rozglyadayetsya u traktati mezhi poeziyi ta zhivopisu yihnya specifika ta svoyeridnist hudozhnoyi movi Vnaslidok provedenogo analizu malyarstva ta poeziyi Lessing viriznyaye nastupni osoblivosti pritamanni analizovanim carinam mistectva Vin podilyaye vsi vidi mistectva na prostorovi ta chasovi Do prostorovih vin zarahovuye zhivopis oskilki toj zobrazhuye predmeti sho perebuvayut poruch Do chasovih nalezhit poeziya pozayak vona zobrazhuye podiyi v rusi tobto v yihnij chasovij poslidovnosti Podibnij pidhid oriyentuvav mitciv slova ne na opisovist a na proniknennya v psihologiyu zobrazhennya pochuttiv i pristrastej Ci mirkuvannya Lessinga spravili velicheznij vpliv na podalshij rozvitok poeziyi posilivshi interes do diyi zobrazhennya pochuttiv i pristrastej Perebuvannya u Breslavli oznamenuvalosya poyavoyu drami Minna fon Barngelm abo Soldatske shastya 1763 1767 Ce bula persha p yesa Lessinga napisana na nimeckomu materiali Syuzhet p yesi zasnovanij na faktah nimeckogo zhittya pov yazanih z podiyami Semilitnoyi vijni 1756 1763 yaka neshodavno zakinchilasya Naprikinci 1766 roku Lessing otrimav zaproshennya vid direktora Gamburzkogo teatru i v kvitni 1767 go pereyihav u Gamburg spodivayuchis vtiliti tut svoyu mriyu pro nacionalnij teatr Do togo chasu v Nimechchini buli tilki mandrivni teatralni trupi i novij teatr zadumuvavsya yak pershij stacionarnij nacionalnij teatr Ocholyuvav cej teatr Leven lyudina viddana spravi j osvichena Buli v trupi j chudovi aktori sered yakih vidatnij K Ekgof odnodumec prosvitnikiv novator u carini aktorskoyi tehniki kotrij zaperechuvav deklamacijnu maneru vikonannya roli pritamannu francuzkij shkoli i ratuvav za prirodnist i pravdivist povedinki aktora na sceni Do skladu trupi vhodili aktori Akkerman Bek Ganzel Yihni imena neodnorazovo zustrichayutsya na storinkah Gamburzkoyi dramaturgiyi Pidsumkom cogo periodu zhittya Lessinga stav teatralnij zhurnal vidomij pid nazvoyu Gamburzka dramaturgiya 1767 1769 Beruchis za vidannya zhurnalu Lessing staviv pered soboyu zavdannya oznajomiti publiku z p yesami potochnogo repertuaru mav na meti yih kritichnij oglyad ta analiz gri aktoriv Ale pislya kilkoh vihvatok aktrisi Ganzel Lessing vidmovivsya vid ostannogo Pershij vipusk pobachiv svit 1 travnya 1767 p a nastupni vihodili regulyarno shovivtorka i shop yatnici kozhnogo tizhnya Ale nadali zberegti regulyarnist vipuskiv viyavilosya nemozhlivim U povnomu viglyadi Gamburzka dramaturgiya pobachila svit navesni 1769 r U nij Lessing proanalizuvav p yesi yaki jshli na sceni teatru vprodovzh 52 vechoriv vid 22 kvitnya do 28 lipnya 1767 r Analiz piznishih postanovok ne uvijshov do tvoru Z girkotoyu govoriv Lessing pro krah zadumu stvoriti nacionalnij teatr na ostannih storinkah Dramaturgiyi Spalo na dumku nayivne bazhannya zasnuvati dlya nimciv nacionalnij teatr todi yak mi nimci she j ne naciya Kulturno istorichne znachennya Gamburzkoyi dramaturgiyi vazhko pereociniti pozayak vona ye vidobrazhennyam poslidovnoyi borotbi yaku viv Lessing za stvorennya nimeckogo nacionalnogo teatru virazhennyam poglyadiv prosvitnika na zavdannya j funkciyi teatru U Dramaturgiyi Lessing obgruntovuye tochku zoru na teatr yak na tribunu prosvitnickih idej rozroblyaye pitannya teoriyi drami yiyi funkcij problemi harakteru daye traktuvannya ponyat tipovogo j individualnogo v dramaturgiyi ta sposobiv yihnogo estetichnogo opanuvannya Osoblivu uvagu Lessing pridilyaye zhanrovij sistemi proponuyuchi svij pidhid do viznachennya zhanrovoyi specifiki komediyi tragikomediyi sliznoyi drami U cij praci Lessing prodovzhiv polemiku z klasicistami vvazhayuchi sho klasicizm obstoyuyuchi normativnist yak kriterij estetichnoyi vartosti pozbavlyaye mistectvo jogo organichnoyi prirodi Zrazkom mistectva blizkogo do prirodi dlya L buv V Shekspir im ya anglijskogo dramaturga neodnorazovo zustrichayetsya u Gamburzkij dramaturgiyi Teoriya drami vsebichno rozroblena Lessingom u Gamburzkij dramaturgiyi stala svoyeridnim polem borotbi za ponovlennya v pravah mistectva zvernenogo ne do interesiv dvoru a pidporyadkovanogo zavdannyam osyagnennya lyudini Chitko j nedvoznachno Lessing zayavlyaye Dvir azh niyak ne ye tim miscem de poet mozhe vivchati prirodu Yaksho zh pishnota j etiket peretvoryuyut lyudej na mashini to sprava poeta znovu peretvoriti ci mashini na lyudej Nevdachi peresliduvali Lessinga u Gamburzi Pislya zakrittya teatru zaznav fiasko j pochin L zasnuvati vlasnu drukarnyu ta knizhkovu yatku Stanovishe bulo bezporadne Usi sprobi vlashtuvatisya v Berlini viyavilisya bezuspishnimi i shob hoch yakos zabezpechiti majbutnye svoyeyi rodini Lessing prijnyav propoziciyu gercoga Braunshvejgskogo j poyihav u Volfenbyuttel de z travnya 1770 r i do kincya zhittya pracyuvav bibliotekarem Slid zauvazhiti sho knigozbirnya u Volfenbyutteli bula odniyeyu iz najkrashih u Yevropi ale j vlasnik yiyi princ nastupnik Karl Vilgelm Ferdinand buv odnim iz najmerzennishih despotiv Nimechchini XVIII st Perebuvannya v Braunshvajzi bulo mabut najvazhchim periodom u zhitti Lessinga Lishe na korotkij chas jomu vdalosya virvatisya 1775 r do Italiyi de Lessing vidvidav Rim Florenciyu Milan a na zvorotnij dorozi zayihav u Viden Tut u 1776 r vin vzyav shlyub z Yevoyu Kenig z yakoyu buv zaruchenij she z 1771 r Rodinne shastya Lessinga bulo netrivalim Cherez rik Yeva pomerla zabravshi z soboyu u mogilu yedinogo sina Vidchayu Lessinga ne bulo mezh Povilno zgasalo jogo zhittya 15 lyutogo 1781 p virushivshi u Braunshvejg vin pomer Ostannij period u zhitti Lessinga oznamenuvavsya poyavoyu tragediyi Emiliya Galotti 1772 Diya p yesi vidbuvayetsya v Italiyi Odnak zobrazheni v nij podiyi bezposeredno pov yazani z obstanovkoyu v Nimechchini i lishe z cenzurnih mirkuvan pismennik vdavsya do deyakih vtim dovoli prozorih inakomovlen Peredano vazhku ta gnityuchu atmosferu knyazivskoyi svavoli harakternoyi dlya Nimechchini chasiv Lessinga Tvorchist Minna fon Barngelm abo Soldatske shastya 1763 1767 Golovnij geroj komediyi prusskij oficer Telgajm rozumiyuchi sho meshkanci vorozhoyi Tyuringiyi ne zdatni viplatiti nadto veliku kontribuciyu dopomig yim i vnis u kaznu vlasni dvi tisyachi pistoliv poperedno vzyavshi z meshkanciv Tyuringiyi rozpisku Pislya vstanovlennya miru vin prohaye prusskij uryad povernuti jomu ci groshi ale uryad zapidozriv u gumannomu vchinku Telgajma zlochin Vin virishiv sho meshkanci Tyuringiyi vidali majorovi rozpisku yak vdyachnist za te sho toj prosiv zmenshiti kontribuciyu I os major Telgajm nezvazhayuchi na poranennya j bojovi zaslugi zvilnenij u zapas bez pensiyi proti nogo porusheno kriminalnu spravu Vin zganblenij zhive u skromnomu berlinskomu goteli ochikuyuchi na virishennya svoyeyi doli U comu goteli jogo rozshukala Minna fon Barngelm odna z najbagatshih i najznamenitishih spadkoyemic Tyuringiyi Svogo chasu vona bula duzhe zvorushena gumannim vchinkom Telgajma i pokohala jogo Major vid yizdit iz Tyuringiyi narechenim Minni ale potim opinivshis u skrutnomu stanovishi vidmovlyayetsya vid neyi zadlya yiyi zh blaga I os todi Minna rozigruye komediyu vona ogoloshuye sho yiyi bagatij dyadechko na spadok yakogo vona rozrahovuvala pozbaviv yiyi spadshini cherez nepriyazn do Telgajma Teper voni oboye bidni j nisho ne zavazhaye yim poyednatisya U cej chas Telgajm otrimuye zvistku sho jogo chest ponovlena i korol povernuv jogo na sluzhbu Ale teper Minna ne daye zgodi na shlyub pozayak yihni roli nachebto pereminilisya Ureshti resht vse z yasovuyetsya i Minna vihodit zamizh za kohanogo neyu Telgajma Shasliva rozv yazka rozigrana Minnoyu rol bidnoyi divchini dali Lessingu pidstavu nazvati svoyu p yesu komediyeyu ale proniklivij chitach ne mig ne pomititi novatorskogo harakteru tvoru Ce bula persha na nimeckij sceni p yesa iz suchasnim zmistom sho opiravsya na nimeckij material Lessing zayaviv pro sebe yak majster pobudovi harakteriv realistichnih i psihologichno perekonlivih yaki viriznyalisya garmonijnim poyednannyam individualnih i zagalnolyudskih ris Major Telgajm prusskij oficer ale vin duzhe dalekij vid ustalenogo stereotipu fridrihivskogo sluzhaki Ce peredusim lyudina visokih moralnih principiv shlyahetna i chesna Vin gordij i ne zarazhenij virusom nizkopolonnictva perekonanij u torzhestvi spravedlivosti demokratichnij z pidleglimi shlyahetnij z damami Cherez ce taki viddani jomu vahmistr Verner ta sluga Yust Voni znayut sho Telgajm ce smiliva j pryama lyudina Pid chas vijni vin ne hovavsya vid kul i sluguvav prikladom dlya voyakiv Major vmiye vitrimuvati i prihilnist i nemilist primhlivoyi soldatskoyi sluzhbi Shlyahetne stavlennya do peremozhenih meshkanciv Tyuringiyi ta kohannya do vrodlivoyi saksonki Minni viyavlyayut u majori vidsutnist vuzkogo nacionalizmu vlastivogo dlya prusskoyi voyenshini Pered nami lyudina shirokih poglyadiv na zhittya u yakij voyinske poklikannya ta svoyi pitannya chesti Lessing stvoryuyuchi obraz Telgajma sprobuvav pidkresliti v nomu peredusim zagalnolyudski chesnoti viraznikom yakih cilkom svidomo vzhe ne vpershe zrobiv lyudinu z tretogo stanu Bezsumnivnim hudozhnim dosyagnennyam Lessinga stav i charivlivij obraz Minni Vona vinyatkovo zhinochna viddana svoyemu narechenomu Golovnij zmist yiyi zhittya polyagaye v kohanni zadlya yakogo vona virushaye na poshuki svogo kohanogo znehtuvavshi usima zagalnoprijnyatimi normami i skoryayuchis lishe golosu vlasnogo sercya ta rozumu Z divovizhnoyu vinahidlivistyu ta vidvagoyu vstupaye Minna u bij za svoye shastya gotova borotisya do peremozhnogo kincya I tut u p yesi yij nemaye rivnih Navit u najbeznadijnishih zdavalosya bi situaciyah vona ne vtrachaye muzhnosti vmilo vikoristovuyuchi j zhinochi chari j zhinochi primhi ale zavzhdi zalishayuchis zhittyeradisnoyu j prirodnoyu Im ya Minni zovsim ne vipadkovo vinesene v zagolovok p yesi adzhe konflikt drami buduyetsya yakraz na zitknenni prostih i takih zrozumilih dlya kozhnogo pochuttiv iz bezdushnoyu a tomu protiprirodnoyu derzhavnoyu mashinoyu kotra mozhe pozbaviti chesnu lyudinu pensiyi ale nikoli ne zmozhe vidibrati prava kohati j buti kohanim a tomu pritamanni dlya Minni risi avtor pomnozhuye vvodyachi v p yesu obraz virnoyi ta viddanoyi pam yati svogo cholovika vdovi Dama v chornomu vinahidlivoyi j zavzhdi gotovoyi rozdiliti dolyu zi svoyim kohanim Franciski sluzhnicya Minni Virtuozno vikonani v p yesi j harakteri epizodichnih osib Dami v chornomu Korchmarya Yusta Satirichna majsternist Lessinga proyavilasya u stvorenni obrazu Rikko de la Marlinyera lyudini bez principiv i bez batkivshini peredachi atmosferi sho panuye v prusskij derzhavi U cij p yesi Lessing pokazav sebe majstrom yakij doskonalo volodiye zakonami dramatichnogo mistectva Vin demonstruye mistectvo dialogichnoyi movi volodiye tehnikoyu organizaciyi dramatichnoyi diyi majsterno vibudovuye intrigu unikayuchi deshevih tryukiv i shorazu vrazhayuchi glyadacha nezvichnim povorotom podij Yak naslidok komedijna intriga napovnyuyetsya divovizhnim za glibinoyu zmistom zseredini pidrivayuchi ustaleni ramki komediyi Na nashih ochah vidbuvayetsya narodzhennya novogo zhanru yakij istoriki literaturi nazivayut mishanskoyu dramoyu Na novatorskij harakter p yesi vkazuye j druga chastina yiyi nazvi Soldatske shastya Shasliva rozv yazka yaka pidsumovuye peripetiyi doli geroyiv tvoru navryad chi mozhe buti sprijnyata vserjoz U derzhavi de zavzhdi znajdutsya posluzhlivi korchmari vikazuvachi de procvitayut marlinyeri de zabuvayut zagiblih za batkivshinu voyakiv ta yihni rodini istoriya Marlofa a chesnij lyudini dovoditsya spodivatisya na prihilnist doli navryad chi varto rozrahovuvati na trivale ta bezhmarne shastya Shlyah Minni fon Barngelm na scenu buv nelegkim Pislya dovgih zvolikan 30 veresnya 1767 roku vona bula postavlena na sceni Gamburzkogo teatru Rol Telgajma vikonuvav Konrad Ekgof U Berlini p yesa bula postavlena lishe pislya togo yak obijshla sceni Gannovera Frankfurta na Majni Vidnya Lyajpciga Prem yera vidbulasya 21 bereznya 1768 r i mala velicheznij uspih J V Gete u rozmovi z J P Ekkermanom zgaduyuchi roki svoyeyi molodosti zauvazhiv yak vplivala cya p yesa na nas molod koli vona vpershe z yavilasya v tu pohmuru epohu Ce buv voistinu osyajnij meteor Vona pokazala sho isnuye shos vishe pro sho nasha togochasna slabka literatura ne davala ani najmenshogo uyavlennya Emiliya Galotti 1772 G Ye Lessing Minna fon Barnhelm Emiliya Galotti Laokon K Dnipro 1976 335 s Golovna geroyinya tragediyi Emiliya Galotti vihovana svoyim batkom polkovnikom Odoardo zgidno iz suvorimi pripisami rodinnoyi pristojnosti U neyi ye narechenij graf Appiani Nespodivano na balu z Emiliyeyu poznajomivsya princ Ettore Gonzago Vin zahopivsya Emiliyeyu Pidstupnij caredvorec Marinelli dopomagaye princovi organizuvati napad na vesilnij kortezh vbiti grafa Appiani a Emiliyu perepraviti do zamku Ettore Gonzago Batko Emiliyi spovishenij pro zlochin pospishaye do palacu Tut jogo zustrichaye grafinya Orsina kotra rozpovidaye Odoardo vsyu pravdu Neshasnij batko domagayetsya zustrichi z donkoyu Emiliya povidomlyaye jomu sho boyitsya ne nasillya a spokusi pered yakoyu mozhe ne vstoyati Vihovana v suvorih religijnih pravilah Emiliya strazhdaye j muchitsya vid svoyeyi vrazlivosti Vona gotova naklasti na sebe ruki ale virvavshi v neyi kindzhal batko ne daye yij ubiti sebe Smertelnogo udaru vin zavdaye yij sam ryatuyuchi yiyi vid prinizhennya i obrazlivogo stanovisha favoritki Usiyeyu logikoyu rozvitku diyi v Emiliyi Galotti Lessing perekonuye sho ne lishe osobi istorichni a j osobi privatni a same takimi pokazani tut Emiliya ta Odoardo zdatni buti spravzhnimi geroyami i pidkoryati svoyi pochuttya velinnyam obov yazku Lessing zaklikaye svoyih spivgromadyan vidmovitisya vid pasivnoyi pokirnosti vid nastroyiv prirechenosti vin podaye yim prikladi geroyichnoyi muzhnosti j nebazhannya miritisya z prinizhennyam Odoardo lyubit svoyu donku ale vihid iz tragichnoyi situaciyi znahodit u shonajrishuchishih diyah Emiliya ta Odoardo nosiyi geroyichnogo pervnya v tragediyi Lessinga yaka mistit u sobi cilkom virazne poperedzhennya lyudina nadilena absolyutnoyu vladoyu za pevnih umov staye zlochincem peresichna lyudina za pevnih umov viyavlyaye geroyizm U situaciyi podanij u Emiliyi Galotti geroyichna diya poyednana z tragediyeyu Socialnij zmist p yesi vpershe zauvazhiv J G Gerder odin iz poslidovnikiv Lessinga zaproponuvavshi yak epigraf do tragediyi slova Vchitsya bo vi poperedzheni Persha vistava Emiliyi Galotti vidbulasya 30 bereznya 1772 r v Braunshvejzi a v kvitni togo samogo roku tragediya bula postavlena v Berlini trupoyu Koha Najvidatnishi nimecki aktori XVIII st z uspihom vikonuvali roli v tragediyi K Ekgof Odoardo pani Ganzel Orsina Sharlotta Akkerman Emiliya Shreder Marinelli Ostannoyu p yesoyu Lessinga bula tragediya Natan Mudrij 1779 Na vidminu vid usih poperednih tvoriv vona napisana bilim virshem Diya dramatichnoyi poemi vidbuvayetsya naprikinci XII st v Yerusalimi v epohu hrestovih pohodiv V osnovu Natana Mudrogo Lessing poklav dumku pro te sho fundamentom bud yakoyi religiyi ye moralne pochuttya a dogmatichnij zmist maye minushij harakter i zhodnoyu miroyu ne svidchit pro vishist odniyeyi religiyi nad inshoyu Tri golovni geroyi Natana Mudrogo arabskij sultan Saladin bagatij yerusalimskij kupec yevrej Natan i hristiyanskij licar hramovnik tobto chlen serednovichnogo licarskogo ordenu tampliyeriv kotrij pribuv u Yerusalim z vijskami hrestonosciv nalezhat do troh riznih naciyi j religij Za hodom rozvitku diyi drami Lessing zmushuye geroyiv zabuti uperedzhennya yaki yih rozdilyali usvidomiti braterstvo sho poyednuye lyudej Pragnuchi mezhovogo uzagalnennya v stvorenni obraziv dramaturg znovu viyavlyaye svoyu majsternist u pobudovi harakteriv U centri tragediyi obraz Natana Mudrogo glibini osobistosti kotrogo rozkrivayutsya v jogo mirkuvannyah i diyah Pislya yevrejskogo pogromu zaginula vsya jogo rodina druzhina i semero ditej Vin tri dni j tri nochi lezhit u porosi ta popeli ta klyanetsya vidnini neshadno mstiti vsim hristiyanam bez vinyatku Ale potim do Natana povertayetsya rozum I koli jomu prinosyat hristiyansku divchinku Rehu vin udocheryaye yiyi ta vihovuye ne zgidno z yevrejskimi perekonannyami a v dusi diyalnoyi lyubovi yaku vin sam maye u svoyij dushi Moralna visota lyudini u proyavi diyalnoyi lyubovi vishosti zagalnolyudskoyi morali nad shtuchnimi dogmami Ci dumki buli dorogimi Lessingu Ne vipadkovo v odnomu z nacherkiv drami vin zapisav Sposib mislennya Natana buv zavzhdi moyim sposobom mislennya J V Gete visoko ocinyuyuchi postanovku p yesi Natan Mudrij u Vajmari 1801 p pisav Nehaj vislovlene u nij pochuttya terpimosti ta spivchuttya nazavzhdi zostanetsya dlya narodiv svyashennim i dorogim Stvoryuyuchi svoyu p yesu Lessing sumnivavsya sho vona koli nebud pobachit scenu I jogo poboyuvannya spravdilisya Postanovka zdijsnena vidomim aktorom i antreprenerom Debbelinom u Berlini protrimalasya nedovgo Lishe u 1801 r Gete i Shiller u Vejmarskomu teatri zmogli vidnoviti spektakl cya postanovka j proklala shlyah Natanovi Mudromu na scenu Rol Natana vikonuvalo chimalo vidomih aktoriv i sered nih A Iffland 1802 Pro znachennya Lessinga dlya nimeckoyi literaturi chudovo skazav J V Gete Taka lyudina yak Lessing neobhidna dlya nas oskilki vin velikij same zavdyaki svoyemu harakteru zavdyaki svoyij tverdosti Nastilki zh rozumnih i osvichenih lyudej bagato ale de znajti takij harakter Tvorchist Lessinga visoko ocinyuvav Ivan Franko Nizku tvoriv Lessinga v Ukrayini pereklali Ye Popovich L Fedorishin M Godovanec B Gavrishkiv Sered inshih prac Mis Sara Sampson Materiali do Fausta Ukrayinski perekladiLessing G E Laokoon K Mistectvo 1968 Lessing G E Bajki Zhovten 1970 9 Lessing G E Bajki Vsesvit 1973 4 Lessing G E Aforizmi Vsesvit 1976 8 Lessing G E Minna fon Barngelm Emiliya Galotti Laokoon K Dnipro 1976 Vershini svitovogo pismenstva Lessing G E Pritcha pro tri persni Franko I Zibrannya tvoriv K 1978 T 13 Bajki u prozi G E Lessing per z nim I M Artemchuk K Vitchizna 2008 64 s il ISBN 978 966 8623 14 1Div takozh7425 Lessing asteroyid nazvanij na chest cogo naukovcya Pam yatniki Gotgoldu Efrayimu LessinguPrimitkiBiographisches Lexikon der Munzmeister und Wardeine Stempelschneider und Medailleure d Track Q90422263 Bibliotheque nationale de France BNF platforma vidkritih danih 2011 d Track Q19938912d Track Q54837d Track Q193563LiteraturaLessing Gothold Efrayim Filosofskij enciklopedichnij slovnik V I Shinkaruk gol redkol ta in Kiyiv Institut filosofiyi imeni Grigoriya Skovorodi NAN Ukrayini Abris 2002 742 s 1000 ekz BBK 87ya2 ISBN 966 531 128 X Baglaj J Bendzar B Laokoon ukr movoyu Bcecvit 1969 No 7 Gavrishkiv B Listi G E Lessinga do F Nikolayi ta M Mendelsona Vsesvit 1980 No 8 Sahnovskij Panksev V Lessing i nauka pro dramu Vsesvitnya literatura ta kultura v navchalnih zakladah Ukrayini 2004 r 7 S 22 23 Shalaginov B B Zarubizhna literatura Vid antichnosti do pochatku XIX storichchya K Akademiya 2004 358 s Davidenko G J Istoriya zarubizhnoyi literaturi XVII XVIII stolittya 2 ge vid pererobl i dopov K CUL 2009 289 s PosilannyaLessing Gotgold Efrayim Zarubizhni pismenniki enciklopedichnij dovidnik u 2 t za red N Mihalskoyi ta B Shavurskogo Ternopil Navchalna kniga Bogdan 2006 T 2 L Ya S 44 ISBN 966 692 744 6 Vikicitati mistyat vislovlyuvannya vid abo pro Gotgold Efrayim LessingLessing G E Laokoon Kiyiv Mistectvo 1968 290 s 25 lyutogo 2010 u Wayback Machine Laokoon abo pro mezhi zhivopisu i poeziyi u perekladi na rosijsku movu 4 listopada 2008 u Wayback Machine ros http www ukrcenter com Literatura 42099 Gotgold Efrayim Lessing Biografiya 18 kvitnya 2021 u Wayback Machine http pidruchniki ws 15341220 kulturologiya zhittya tvorchist lessinga estetichni pratsi 21 bereznya 2012 u Wayback Machine