Бі́ла — село України, Тернопільська область, Чортківський район, Чортківська міська громада. Адміністративний центр колишньої Білівської сільської ради.
село Біла | |||||
---|---|---|---|---|---|
| |||||
Країна | |||||
Область | Тернопільська область | ||||
Район | Чортківський район | ||||
Громада | Чортківська міська громада | ||||
Основні дані | |||||
Населення | 3595 (на 1.01.2018) | ||||
Територія | 9.105 км² | ||||
Площа | 5,2 км² | ||||
Густота населення | 428.01 осіб/км² | ||||
Поштовий індекс | 48514 | ||||
Телефонний код | +380 3552 | ||||
Географічні дані | |||||
Географічні координати | H G O | ||||
Водойми | р. Серет | ||||
Відстань до обласного центру | 78 км | ||||
Відстань до районного центру | 3 км | ||||
Найближча залізнична станція | Чортків | ||||
Відстань до залізничної станції | 3 км | ||||
Місцева влада | |||||
Адреса ради | 48500, Тернопільська обл., м. Чортків, вул. Шевченка, 21 | ||||
Вебсторінка | http://selobila.at.ua/ | ||||
Карта | |||||
![]() Біла | |||||
![]() Біла | |||||
Мапа | |||||
|
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelE1THlWRU1DVkJNU1ZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDTUNWRU1TVTRNaVZFTVNVNE15VkVNU1U0Umw4bFJEQWxPVEVsUkRBbFFrVWxSREFsUWpZbFJEQWxRa1VsUkRFbE9UZGZKVVF3SlRsREpVUXdKVUl3SlVReEpUZ3lKVVF3SlVJMUpVUXhKVGd3SlVReEpUazJYeVZFTUNWQ1JpVkVNU1U0TUNWRU1DVkNPRjhsUkRBbFFqSWxNamNsUkRFbE9UY2xSREFsUWpjbFJEQWxRalFsUkRFbE9UWmZKVVF3SlVJeVh5VkVNU1U0TVNWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ1FpVkVNQ1ZDUlY4bFJEQWxPVEVsUkRFbE9UWWxSREFsUWtJbFJEQWxRakF1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFNWRU1DVkJNU1ZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDTUNWRU1TVTRNaVZFTVNVNE15VkVNU1U0Umw4bFJEQWxPVEVsUkRBbFFrVWxSREFsUWpZbFJEQWxRa1VsUkRFbE9UZGZKVVF3SlRsREpVUXdKVUl3SlVReEpUZ3lKVVF3SlVJMUpVUXhKVGd3SlVReEpUazJYeVZFTUNWQ1JpVkVNU1U0TUNWRU1DVkNPRjhsUkRBbFFqSWxNamNsUkRFbE9UY2xSREFsUWpjbFJEQWxRalFsUkRFbE9UWmZKVVF3SlVJeVh5VkVNU1U0TVNWRU1DVkNOU1ZFTUNWQ1FpVkVNQ1ZDUlY4bFJEQWxPVEVsUkRFbE9UWWxSREFsUWtJbFJEQWxRakF1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhrTHlWRU1DVkJOaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDTUY4bFJEQWxRVEFsUkRFbE9UWWxSREFsUWpjbFJEQWxRalFsUkRBbFFqSWxSREFsUWpCZkpVUXdKVGxHSlVReEpUZ3dKVVF3SlVJMUpVUXhKVGd4SlVRd0pVSXlKVVF4SlRoR0pVUXhKVGd5SlVRd0pVSkZKVVF4SlRrM1h5VkVNQ1U1TVNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ015VkVNQ1ZDUlNWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDTkNWRU1DVkNPQ1ZFTVNVNE5pVkVNU1U1Tmw4bE1qZ3hPVEF6SlROQ1h5VkVNQ1U1UmlWRU1DVkJOaVZFTUNWQk15VXlPVjhsUkRFbE9ERXVKVVF3SlRreEpVUXhKVGsySlVRd0pVSkNKVVF3SlVJd0xtcHdaeTh5TWpCd2VDMGxSREFsUVRZbFJEQWxRalVsUkRFbE9EQWxSREFsUWtFbFJEQWxRaklsUkRBbFFqQmZKVVF3SlVFd0pVUXhKVGsySlVRd0pVSTNKVVF3SlVJMEpVUXdKVUl5SlVRd0pVSXdYeVZFTUNVNVJpVkVNU1U0TUNWRU1DVkNOU1ZFTVNVNE1TVkVNQ1ZDTWlWRU1TVTRSaVZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDUlNWRU1TVTVOMThsUkRBbE9URWxSREFsUWtVbFJEQWxRak1sUkRBbFFrVWxSREVsT0RBbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqUWxSREFsUWpnbFJERWxPRFlsUkRFbE9UWmZKVEk0TVRrd015VXpRbDhsUkRBbE9VWWxSREFsUVRZbFJEQWxRVE1sTWpsZkpVUXhKVGd4TGlWRU1DVTVNU1ZFTVNVNU5pVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNNQzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRoTHlWRU1DVkJOaVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TUNWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ01pVkVNQ1ZDTUY4bFJEQWxPVElsUkRBbFFrVWxSREFsUWpjbFJEQWxRalFsUkRBbFFqSWxSREFsUWpnbFJEQWxRallsUkRBbFFqVWxSREFsUWtRbFJEQWxRa1FsUkRFbE9FWmZKVVF3SlVFM0pVUXdKVUkxSlVReEpUZ3hKVVF3SlVKRUpVUXdKVUpGSlVRd0pVSXpKVVF3SlVKRlh5VkVNQ1ZCTlNWRU1TVTRNQ1ZFTUNWQ05TVkVNU1U0TVNWRU1TVTRNaVZFTUNWQ01GOGxNamd5TURBNEpUTkNYeVZFTUNWQk15VkVNQ1U1TXlWRU1DVTVRU1ZFTUNWQk5pVXlPVjhsUkRFbE9ERXVKVVF3SlRreEpVUXhKVGsySlVRd0pVSkNKVVF3SlVJd0xtcHdaeTh5TWpCd2VDMGxSREFsUVRZbFJEQWxRalVsUkRFbE9EQWxSREFsUWtFbFJEQWxRaklsUkRBbFFqQmZKVVF3SlRreUpVUXdKVUpGSlVRd0pVSTNKVVF3SlVJMEpVUXdKVUl5SlVRd0pVSTRKVVF3SlVJMkpVUXdKVUkxSlVRd0pVSkVKVVF3SlVKRUpVUXhKVGhHWHlWRU1DVkJOeVZFTUNWQ05TVkVNU1U0TVNWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDTXlWRU1DVkNSVjhsUkRBbFFUVWxSREVsT0RBbFJEQWxRalVsUkRFbE9ERWxSREVsT0RJbFJEQWxRakJmSlRJNE1qQXdPQ1V6UWw4bFJEQWxRVE1sUkRBbE9UTWxSREFsT1VFbFJEQWxRVFlsTWpsZkpVUXhKVGd4TGlWRU1DVTVNU1ZFTVNVNU5pVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNNQzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMll5THlWRU1DVTVOQ1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUXlWRU1TVTVOaVZFTUNWQ1JDVkVNU1U1TmlWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUkNWRU1TVTRNU1ZFTVNVNFF5VkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ09WOGxSREFsUWtFbFJEQWxRa1VsUkRFbE9ERWxSREVsT0RJbFJEQWxRalVsUkRBbFFrSmZNVGt5T1NWRU1TVTRNQzVmSlVReEpUZ3hMaVZFTUNVNU1TVkVNU1U1TmlWRU1DVkNRaVZFTUNWQ01DNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RKVVF3SlRrMEpVUXdKVUpGSlVRd0pVSkRKVVF4SlRrMkpVUXdKVUpFSlVReEpUazJKVVF3SlVKQkpVUXdKVUl3SlVRd0pVSkVKVVF4SlRneEpVUXhKVGhESlVRd0pVSkJKVVF3SlVJNEpVUXdKVUk1WHlWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ1JTVkVNU1U0TVNWRU1TVTRNaVZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDUWw4eE9USTVKVVF4SlRnd0xsOGxSREVsT0RFdUpVUXdKVGt4SlVReEpUazJKVVF3SlVKQ0pVUXdKVUl3TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJsTHlWRU1DVTVNU1ZFTVNVNE15VkVNQ1ZDTkNWRU1DVkNPQ1ZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNRVjhsUkRBbFFrRWxSREVsT0RNbFJEQWxRa0lsUkRFbE9FTWxSREVsT0RJbFJERWxPRE1sUkRFbE9EQWxSREFsUWpoZkpVUXhKVGd4TGlWRU1DVTVNU1ZFTVNVNU5pVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNNQzVxY0djdk1qSXdjSGd0SlVRd0pUa3hKVVF4SlRnekpVUXdKVUkwSlVRd0pVSTRKVVF3SlVKRUpVUXdKVUpGSlVRd0pVSkJYeVZFTUNWQ1FTVkVNU1U0TXlWRU1DVkNRaVZFTVNVNFF5VkVNU1U0TWlWRU1TVTRNeVZFTVNVNE1DVkVNQ1ZDT0Y4bFJERWxPREV1SlVRd0pUa3hKVVF4SlRrMkpVUXdKVUpDSlVRd0pVSXdMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemxsTHlWRU1DVkJNU1ZFTUNWQ1JpVkVNQ1ZDUlNWRU1TVTRNQ1ZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDUVNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ1F5VkVNQ1ZDUmlWRU1DVkNRaVZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDUVNWRU1TVTRNVjhsTWpJbFJEQWxRVGNsUkRBbFFqVWxSREFsUWtNbFJEQWxRa1lsUkRFbE9UWWxSREFsUWtVbFJEQWxRa1FsTWpKZkpVUXhKVGd4TGlWRU1DVTVNU1ZFTVNVNU5pVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNNQzVxY0djdk1qSXdjSGd0SlVRd0pVRXhKVVF3SlVKR0pVUXdKVUpGSlVReEpUZ3dKVVF4SlRneUpVUXdKVUpCSlVRd0pVSkZKVVF3SlVKREpVUXdKVUpHSlVRd0pVSkNKVVF3SlVJMUpVUXdKVUpCSlVReEpUZ3hYeVV5TWlWRU1DVkJOeVZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDUXlWRU1DVkNSaVZFTVNVNU5pVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNSQ1V5TWw4bFJERWxPREV1SlVRd0pUa3hKVVF4SlRrMkpVUXdKVUpDSlVRd0pVSXdMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJpTHlWRU1DVkJNU1ZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNNaVZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUVY4bFJEQWxRakVsUkRFbE9UWWxSREFsUWtJbFJERWxPRVpmSlVReEpUZ3hKVVF3SlVJMUpVUXdKVUpDSlVRd0pVSXdYeVZFTUNVNU1TVkVNU1U1TmlWRU1DVkNRaVZFTUNWQ01DNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RKVVF3SlVFeEpVUXhKVGd5SlVRd0pVSXdKVVF3SlVJeUpVUXdKVUpGSlVRd0pVSkJYeVZFTUNWQ01TVkVNU1U1TmlWRU1DVkNRaVZFTVNVNFJsOGxSREVsT0RFbFJEQWxRalVsUkRBbFFrSWxSREFsUWpCZkpVUXdKVGt4SlVReEpUazJKVVF3SlVKQ0pVUXdKVUl3TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Назва
Теперішня назва села Біла замість Біле — неграмотний переклад польською мовою і з польської українською, що здійснила більшовицька влада в середині XX століття. Назва походить від назви хутора.
У всіх старолатинських текстах значиться як Бєллє, що в перекладі означало «стежина, що веде вниз». У всіх польських географічних довідниках визначається «Біла, яка розташовується в гирлі річки Біла при впадінні її в Серет».
Географія
Розташоване на берегах річки Серет, у центрі району за 3 км від районного центру і найближчої залізничної станції Чортків.
Місцевості
- Боськи (Неглиби) — виведений із облікових даних у зв'язку з переселенням жителів; розташований за 4 км від села; у 1952 р. на хуторі було 12 дворів, проживало 59 осіб
- Вавринів — за 2 км від села; у 1952 р. на хуторі було 12 дворів, проживала 41 особа
- Гевки — приєднаний до села; розташований за 2,5 км від нього, у 1952 р. на хуторі було 8 дворів, проживало 26 осіб
- Головкова — розташований за 2 км від села, у 1952 р. на хуторі було 9 дворів, проживало 42 особи
- Залужжя, Зелена, Золотарка, Кадуб, Камінна, Худибина, Торієва, Мокляки.
Природа
Є відслонення гірських порід силурійського і девонського періодів (урочище Камінна), відслонення четвертинного періоду.
В урочищі Білобожівка є лісовий заказник місцевого значення «Резерват клонів дуба звичайного» (30 га).
На південно-західній околиці Білої, на круто-схильній ділянці долини р. Серет (місцевість Скалки) — найбільший у районі ареал горицвіту весняного.
Є родовище пісків в урочищі Малина Гора.
Історія
Давні часи
На околиці Білої, на лівому березі Серету розташовувалися чотири давньоруські городища: Монастирище (Костьолисько), Батурова Гора, Моклеків (Мокляки) і Чарна (Черна). Дитинець Моклеківа був в урочищі «Батурова гора», до якого зі заходу примикало Монастирище з курганним некрополем. Два інші городища були на лівому березі потічка Порієво в урочищах «Контурова гора» і «Чарна» (Чорний ліс). Наприкінці XX століття Моклеків досліджувала археологічна експедиція Тернопільського обласного краєзнавчого музею (керівник Олег Гаврилюк); тут виявлено вироби з бронзи, уламки скляних браслетів, фрагменти кераміки, що зумовило остаточне вирішення питання про локалізацію городища.
Про давньоруське поселення Моклеків згадано у Шалівському літописі 1211 року поруч з іншими містами Галицької та Червоної Русі (Галичем, Теребовлею, Збаражем) та у зв'язку з подіями княжих воєн 1214 року. Нині на місці містечка Моклеківа — нерівне, обрамлене полями і покрита лісом горбиста місцевість. За переказами старих людей, тут були розташовані фільваркові будівлі й маєтність, що належали панам Городиським. Частина лісу теж належить до Мокляків.
У білецькому лісі є гора «Батурова», а на ній — великі вали і джерельна криничка, біля якої встановлено високий дубовий хрест. За легендою, за цими валами люди боронилися від татар і турків.
Середньовіччя, Новий час
Перша писемна згадка про Біле датується 1442 роком. 16 серпня польський король Владислав ІІІ як винагороду за вірність у боротьбі з литовцями дарує Міхалові «Мужилу» з Бучача кілька сіл Теребовельського повіту, у тому числі Велике Біле (Wielkie Bielle). За родини Бучацьких гербу Абданк, яка володіла селом протягом століття, Велике Біле стало містом, статус якого втратило в середині XVII століття.
1484 року Давид Бучацький, будучи в Меджибожі (нині Хмельницька область), видав грамоту про заснування у «своєму місті Велике Біле храму Різдва Славної Діви Марії» і призначає священиком Станіслава із Крошнича. Грамота написана в присутності свідків «шляхетного пана Георгія, пароха в Меджибожі, Каспра з Бичківців, Якова Болдіна, Петра Бассаліка та інших поважних осіб…» Далі селом володіли представники польських шляхетських родів Творовських (зокрема, Ян Творовський часто фігурує в документах як «Ян Творовський з Білого»), Ґольських.
Під час ревізії надавчих листів в Українських землях Королівства Польського, яка тривала від 4 грудня 1563 до 21 березня 1564 року, дідичка Катажина Бучацька з Баранова показала привілей, який у 1442 році видав король Владислав ІІІ Варненчик для «Міхала, або Мужила з Бучача» на поселення Велике Біле, Білий Потік, Бичківці, Угельче, Лопушно, Тудорів на рікою Серет у Теребовельському повіті.
Біле часто піддавалося руйнації внаслідок нападів татар і турків. Найбільше лихо відбулося в 1640 році, коли зі 210 господарств згоріло 190.
Восени 1648 року міщани Чорткова та селяни з Білої здійснили похід на Бучач.
Починаючи з другої чверті XVII і до кінця XVIII століття село належало Потоцьким. Протягом XVI століття─XVII століть у Білій проживало чимало турків і татар. Мали свою колонію. Відрізнялися від місцевого населення своїм одягом і світоглядом, як свідчать очевидці. У селі було три кладовища — біля двох церков та мусульманське під Гіркою.
Наприкінці XVIII століття село належало Садовським. Після скасування панщини у 1848 році село мало кількох власників. Найбільше земель належало Ф. Плятнеру, а з 1904 року — сім'ї Городиських, Леонові (пом. 1927) та Аделі. У 1939 році Аделю Городиську при спробі виїзду в Польщу під Львовом арештували совітські військові, пограбували. У 1939—1944 роках вона відбувала заслання в Сибіру, померла в березні 1944-го в Марі АРСР, де могила — невідомо).
У 1880 році до поміщицької власності належало орної землі — 1212 моргів, луків і городів — 95, пасовиськ — 43, лісу — 2182 морги. В селянському володінні було орної землі — 4111 моргів, луків і городів — 470, пасовиськ — 248, лісу — 14 моргів. У селі діяли каменоломні й копальні глини та піску, було близько двадцяти цехових об'єднань, найбільше з яких — косарів.
XX століття
За Австро-Угорщини функціонувала однокласна школа, згодом двокласна державна, потім — 4-класна з українською мовою навчання, при ній — кошикарська школа, де випускали майстрів із лозоплетіння.
На початку 1900-х років, за сприяння о. Івана Пісецького та жителів села Павла Провального, Івана Баранівського, Андрія Провального, Михайла Криси, Андрія Боліховського, Пилипа Поліщука, Федіра Лопатинського, Йосипа Черемшинського, Олекси Боліховського засновано читальню «Просвіти», зведено будинок читальні з театральною залою; тут розміщувалася крамниця. При читальні діяли бібліотека, театральний, хоровий та оркестровий гуртки.
У селі окремо функціонувала москвофільська читальня ім. Качковського та клуб для поляків. Велику власну бібліотеку мав селянин Микола Божагора. Протягом 1903─1907 років на кошти жителів села збудовано двоповерхову українську школу (директор Костельний). Учні вивчали українську, німецьку, польську мови, арифметику, Закон Божий, введено урок ручної праці. Сьогодні у цьому приміщенні розташований приватний магазин та офіс.
Малоземельні селяни працювали на вирубуванні лісів. Були місцеві ковалі, кравці, ткачі й шевці. Багато мешканців Білої емігрували на заробітки до Канади, США й Аргентини.
Під час Першої світової війни до Легіону УСС зголосилися чимало жителі села. Серед них Дмитро Куфель, Стах і Яким Мальовані, Осип Саміла, Андрій Соробей, Василь Южда та інші.
Після відступу УГА за р. Збруч у Білу прийшов польський військовий підрозділ із Чорткова під командуванням доктора Болеслава Круковського і тяжко побив кількох селян.
У липні-вересні 1920 року в селі встановлено радянську владу, діяв ревком.
Протягом 1920─1930-х років у Білій функціонували: 7-класна утраквістична школа (двомовний навчальний заклад, у якому частину предметів вивчали однією мовою, а частину — іншою); приватна 2-класна школа УПТ «Рідна школа». Чимало зусиль для виховання молодої генерації доклав у Білій священик Степан Чеховський (нар. 1884; 1908 р. — висвячений). Із приходом на парафію (1927 р.) о. Стефан заснував при церкві читальню «Скала», захоронку для дітей, церковне Братство тверезості, апостольства Молитви (1500 осіб) і Доброї Смерті (620 осіб). У 1927 році селяни обрали о. Стефана головою товариства «Просвіта», де він при читальні організував велику бібліотеку, драматичний гурток, духовий і струнний оркестри, мішаний хор. За відмову прийняти московське православ'я його заарештували і вивезли у Сибір (загинув 1952 р. у концтаборі).
За Польщі до 1939 року в селі працювали 4 водяні млини: один — власність громади, два — дідича Городиського, четвертий — С. Черемшинського. У Худибині (хутір) Данило Мальований мав вітряковий млин (вітряк). Було кілька склепів, 3 корчми, одна згоріла під час Першої світової війни, кооператива «Побіда». В селі діяв осередок політичної партії УНДО (очільник Я. Мальований].
Під час пацифікації (1930) польські жандарми у деяких місцевих жителів знищили все зерно.
1931 року відкрито і освячено великий дерев'яний міст через р. Серет, який зруйнований у 1947 році.
У 1938 році в селі мешкали 4100 українців, 700 поляків і 20 євреїв.
До 1939 року діяли філії товариств «Просвіта», «Рідна школа», «Союз Українок» та гуртки польських товариств , , «Гурток селян» та інші.
Після встановлення радянської влади у 1939─1941 роках працівники НКВС знищили багатьох активістів села. Серед них Михайло Кульба, Ганна і Степана Мазурів, Іван Провальний; 20─21 липня 1941 р. розстріляли в Умані в'язнів Чортківської тюрми, серед яких були й жителі Білої: Андрій (нар. 1923) і Михайло (нар. 1899) Байдужі, Семен Криса (нар. 1881), Степан Мазур (нар. 1906), Володимир Третяк (нар. 1919), Петро Олійник та ще десятьох.
Від 8 липня 1941 до 24 березня 1944 р. Біла — під нацистською окупацією.
Під час німецько-радянської війни загинули або пропали безвісти у Червоній армії 204 особи:
- Іван Андрійчук (нар. 1918),
- Микола Андрійчук (нар. 1904),
- Андрій Антонів (нар. 1910),
- Дмитро Антонів (нар. 1912),
- Михайло Атаманчук (нар. 1922),
- Микола Бабій (нар. 1910),
- Ілля Федоришин (нар. 1909),
- Йосип Федоришин (нар. 1917),
- Павло Федоришин (нар. 1916),
- Степан Федоришин (нар. 1917),
- Андрій Фецуляк (нар. 1924),
- Григорій Фецуляк (нар. 1909),
- Петро Фундитус (нар. 1911),
- Василь Хмелик (нар. 1913),
- Микола Хмелик (нар. 1923),
- Павло Хмелик (нар. 1917),
- Степан Хмелик (нар. 1916).
В УПА воювали Василь і Степан Андрійчуки, Петро Баранівський, Михайло та Олекса Божагори, Михайло й Петро Байдужі, Андрій Буряк, Яків Гевко, Микола і Петро Гикаві, Володимир Джембала, Йосип Завацький, Петро та Юлія Запотічні, Євстахій Іванюк, Варвара Косак, Михайло Криса, Василь, Йосип і Михайло Федоришини та інші.
Від 1944 по 1991 р. — під радянською-російською окупацією.
У травні 1947 року в селі встановлено 47 радіоточок, а в 1954 вже було 983.
1950 року в Білій близько 1000 бідняцько-середняцьких господарств насильно об'єднали в три колгоспи. У 1951 році в селі було 8 бібліотек із книжковим фондом 3020 примірників. Цього ж року відкрито швейну майстерню, яка належала до Білобожницької райспоживспілки.
У 1974 — побудовано нове приміщення школи.
З 24 грудня 2019 року Біла належить до Чортківської міської громади.
Релігія
- церква святого апостола Андрія Первозванного (ПЦУ);
- церква Різдва Пресвятої Богородиці (1903; ПЦУ; кам'яна);
- церква Воздвиження Чесного Хреста (2008; УГКЦ);
- церква Воскресіння Христового (1751; втрачена; УГКЦ);
- римо-католицька каплиця (1899);
- «фігура» Пречистої Діви Марії (авторка копії Ганна Магега, до шлюбу Байдужа);
- 6 капличок;
- пам'ятні хрести.
Пам'ятки
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlkwTHlWRU1DVTVSaVZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUXlVeU55VkVNU1U0UmlWRU1TVTRNaVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNPVjhsUkRBbFFqY2xSREFsUWtRbFJEQWxRakFsUkRBbFFrRmZKVEk0SlVReEpUZzFKVVF4SlRnd0pVUXdKVUkxSlVReEpUZ3hKVVF4SlRneVh5VkVNQ1ZDTjE4bFJEQWxRa1FsUkRBbFFqQWxSREFsUWtZbFJEQWxRamdsUkRFbE9ERWxSREFsUWtVbFJEQWxRa01sTWpsZkpVUXdKVUkySlVRd0pVSTFKVVF4SlRnd0pVUXhKVGd5SlVRd0pVSXlKVVF3SlVJd0pVUXdKVUpEWHlWRU1DVkNNeVZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUWlWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ05DVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNReVZFTUNWQ1JTVkVNU1U0TUNWRU1TVTRNeTVxY0djdk1qSXdjSGd0SlVRd0pUbEdKVVF3SlVJd0pVUXdKVUpESlRJM0pVUXhKVGhHSlVReEpUZ3lKVVF3SlVKRUpVUXdKVUk0SlVRd0pVSTVYeVZFTUNWQ055VkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ1FWOGxNamdsUkRFbE9EVWxSREVsT0RBbFJEQWxRalVsUkRFbE9ERWxSREVsT0RKZkpVUXdKVUkzWHlWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDUmlWRU1DVkNPQ1ZFTVNVNE1TVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNReVV5T1Y4bFJEQWxRallsUkRBbFFqVWxSREVsT0RBbFJERWxPRElsUkRBbFFqSWxSREFsUWpBbFJEQWxRa05mSlVRd0pVSXpKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpDSlVRd0pVSkZKVVF3SlVJMEpVUXdKVUpGSlVRd0pVSkRKVVF3SlVKRkpVUXhKVGd3SlVReEpUZ3pMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
пам'ятки археології:
- Городище Біла I — давньоруський час X—XIII століть (охоронний номер 2882);
- Городище Біла II — давньоруський час X—XIII століть (охоронний номер 2885);
- Городище Біла III — давньоруський час X—XIII століть (охоронний номер 2884);
- Городище Біла IV — давньоруський час X—XIII століть (охоронний номер 2883);
- Городище Біла V — західно-подільська група скіфського часу (охоронний номер 1759);
- Городище Біла VI — черняхівська культура (охоронний номер 1673);
- Городище Біла VII — епоха бронзи — ранньоримський час; — давньоруський час X, XII—XIII століть (охоронний номер 1860).
пам'ятки історії місцевого значення:
- Пам'ятний знак (хрест з написом) жертвам голодомору 1932—1933 рр. (охоронний номер 1891);
- Пам'ятний знак воїнам-землякам, які загинули в роки Другої світової війни (охоронний номер 805).
інші:
- встановлено меморіальну плиту на честь місцевого священика Стефана Чеховського;
- насипано символічну могилу Борцям за волю України (1943, відновлена 1995);
- при вході на цвинтар споруджено меморіал, де поіменно увічнені краяни, загиблі, убієнні, пропалі безвісти у кривавих суспільних катаклізмах;
- 22 липня 2012 року освячено пам'ятний хрест загиблим воякам УПА, неподалік вул. Пліщука, у Скалецькому лісі, на місці, де у 1951-му загинули троє повстанців.
Населення
Чисельність населення, чол. | ||||||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
1900 | 1910 | 1921 | 1931 | 1938 | 1959 | 1970 | 1979 | 1989 | 2001 | 2003 | 2011 | 2013 | 2014 | 2015 | 2016 | 2018 |
4320 | 4578 | 4820 | 3951 | 3555 | 3640 | 3610 | 3595 |
Мовні особливості
У селі побутує говірка наддністрянського говору. До «Наддністрянського реґіонального словника» внесено такі слова та фразеологізми, вживані у Білій:
- без (бузок);
- баба (снігова баба);
- борознєк (личинка хруща);
- ґєрґачка (вигнута хрящова частина гортані; адамове яблуко);
- пирийка (пирій);
- терло (місце в річці, де нереститься риба);
- храбуст (мала зелена головка капусти);
- щівник (кінський щавель).
Соціальна сфера
При Будинок культури діють гуртки: художнього читання, драматичний, хоровий, вокальний, любительське об'єднання «Родинні традиції нашого краю». Хоровому колективові села присвоєно почесне звання народного.
Діють ЗОШ І─ІІІ ступенів, бібліотека, дитячий садок, амбулаторія загальної практики та сімейної медицини, торгові заклади.
Відомі люди
- Народилися
- Петро Болехівський-Боян (1910—1995) — український оперний співак (баритон), композитор, дириґент, учасник національно-визвольних змагань.
- Ірина Вербіцька (нар. 1973) — українська художниця, дизайнерка, майстриня народної творчості, педагогиня.
- (нар. 1925) — український громадський діяч.
- (нар. 1976) — український спортсмен (гирьовик).
- (1842—1936) — український літератор.
- Богдан Ковбасюк — український лікар-нейрохірург.
- (1878–1983) — український діяч культури, військовик (Канада).
- Тадей Куник (1933–2011) — український художник.
- Євмен Лукасевич (1871–1929) — український громадсько-політичний діяч, дипломат, лікар, меценат-видавець, публіцист, міністр охорони здоров’я УНР.
- (?—?) — український громадсько-політичний діяч.
- (1923—2000) — український підприємець, громадський діяч, меценат.
- Ганна-Надія Моховик (1957—2021) — український журналіст, публіцист.
- Богдан Новосядлий (нар. 1957) — український астрофізик.
- (нар. 1940) — український фінансист, правник, літератор, мистецтвознавець, культурно-освітній діяч.
- Ярослав Пліщук (1963–1984) — український військовик, учасник війни в Афганістані.
- (нар. 1916) — український вишивальник.
- Андрій Соробей (нар. 1892) — старший десятник булавного відділу І полку Легіону УСС
- (нар. 1961) — український військовик, підприємець.
- Петро Федоришин (нар. 1949) — український журналіст, редактор, педагог, спортивний діяч.
- Дмитро Філіпович — український військовослужбовець, старший солдат Збройних сил України, учасник російсько-української війни.
- (нар. 1954) — український зв'язківець, державний службовець, громадський діяч.
- (нар. 1986) — український управлінець, громадсько-політичний діяч.
З Білої походить родинне коріння (по батькові) української актриси Катерини Рубчакової.
Примітки
- . Архів оригіналу за 23 серпня 2018. Процитовано 4 січня 2019.
- Відстані від села Маслівка. della.com.ua. оригіналу за 28 жовтня 2021. Процитовано 1 лютого 2024.
- . Архів оригіналу за 25 листопада 2020. Процитовано 24 грудня 2014.
- . Чтиво. Архів оригіналу за 30 березня 2016. Процитовано 20 березня 2016.
- пол. Byczkowcze
- ЦДІА. — Фонд 17, опис 1, справа 1. — С. 394; 545.
- Michajłowski W. Egzekucja dóbr rodziny Buczackich — Jazłowieckich — Tworowskich na Podolu w 1564 roku [ 10 червня 2015 у Wayback Machine.]. — S. 394. (пол.)
- Грабовецький В. Західно-Українські землі в період народно-визвольної війни 1648—1654 рр. [ 12 серпня 2020 у Wayback Machine.]. — К.: Наукова думка, 1972. — С. 82.
- ВВРУ, 2020, № 10, стор. 22
- Об’єднавчий собор закріпив незалежність від керованої Росією церкви – Die Presse // Укрінформ. — 2018. — 17 грудня.
- Мурашка, З. Чортків у постатях. Ірина Вербіцька // (Сторінками історії міста (XI-XVIII ст.). Книга перша / П. С. Федоришин. — Тернопіль : Терно-граф, 2019. — С. 519. — .
- Волянський, Б. Ковальський Іван Томович // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2005. — Т. 2 : К — О. — С. 118. — .
- М. І. Стоділка. Новосядлий Богдан Степанович // Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ. — К. : Інститут енциклопедичних досліджень НАН України, 2021. — Т. 23 : Нг — Ня. — 832 с. — .
- s:Українські Січові Стрільці 1914-1920/Поіменний список боєвих відділів 1 полку Українських Січових Стрільців#Булавний відділ
- Тернопільщина прощається із загиблим Героєм Дмитром Філіповичем - 20 хвилин. te.20minut.ua (укр.). Процитовано 23 грудня 2022.
- Шматько Володимир Петрович [ 21 лютого 2022 у Wayback Machine.] // Чортківська міська рада.
Джерела
- Дем'янова І.., Книш І., Малиміна-Базиляк Т. Біла // Тернопільський енциклопедичний словник : у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль : Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1 : А — Й. — С. 126–127. — .
- У водовертях Серету // Федоришин П. С. — Тернопіль: ТзОВ «Тернограф», 2012. — 1120 с.
- Важкий кожух, але свій // Федоришин П. С. — Тернопіль: ТзОВ «Терно-граф». — 2015. — 832 с.
- Федечко М. Біла // Тернопільщина. Історія міст і сіл : у 3 т. — Тернопіль : ТзОВ «Терно-граф», 2014. — T. 3 : М — Ш. — С. 450–452. — .
- Biała (8), pow. czortkowski // Słownik geograficzny Królestwa Polskiego. — Warszawa : Druk «Wieku», 1880. — Т. I. — S. 172. (пол.)
Посилання
- Сайт Білівської сільської ради [ 25 листопада 2020 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Bi la selo Ukrayini Ternopilska oblast Chortkivskij rajon Chortkivska miska gromada Administrativnij centr kolishnoyi Bilivskoyi silskoyi radi selo Bila Gerb Biloyi Chortkivskij rajon Prapor Biloyi Chortkivskij rajon Viglyad na selo BilaViglyad na selo Bila Krayina Ukrayina Oblast Ternopilska oblast Rajon Chortkivskij rajon Gromada Chortkivska miska gromada Osnovni dani Naselennya 3595 na 1 01 2018 Teritoriya 9 105 km Plosha 5 2 km Gustota naselennya 428 01 osib km Poshtovij indeks 48514 Telefonnij kod 380 3552 Geografichni dani Geografichni koordinati 49 02 44 pn sh 25 46 56 sh d H G O Vodojmi r Seret Vidstan do oblasnogo centru 78 km Vidstan do rajonnogo centru 3 km Najblizhcha zaliznichna stanciya Chortkiv Vidstan do zaliznichnoyi stanciyi 3 km Misceva vlada Adresa radi 48500 Ternopilska obl m Chortkiv vul Shevchenka 21 Vebstorinka http selobila at ua Karta Bila Bila Mapa Bila u Vikishovishi U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Bila Statuya Bozhoyi Materi pri v yizdi v selo Cerkva Rizdva Presvyatoyi Bogorodici Cerkva Vozdvizhennya Chesnogo Hresta Dominikanskij kostel Budinok kulturi Sportkompleks Chempion Stavok bilya selaNazvaTeperishnya nazva sela Bila zamist Bile negramotnij pereklad polskoyu movoyu i z polskoyi ukrayinskoyu sho zdijsnila bilshovicka vlada v seredini XX stolittya Nazva pohodit vid nazvi hutora U vsih starolatinskih tekstah znachitsya yak Byellye sho v perekladi oznachalo stezhina sho vede vniz U vsih polskih geografichnih dovidnikah viznachayetsya Bila yaka roztashovuyetsya v girli richki Bila pri vpadinni yiyi v Seret GeografiyaRoztashovane na beregah richki Seret u centri rajonu za 3 km vid rajonnogo centru i najblizhchoyi zaliznichnoyi stanciyi Chortkiv Miscevosti Boski Neglibi vivedenij iz oblikovih danih u zv yazku z pereselennyam zhiteliv roztashovanij za 4 km vid sela u 1952 r na hutori bulo 12 dvoriv prozhivalo 59 osib Vavriniv za 2 km vid sela u 1952 r na hutori bulo 12 dvoriv prozhivala 41 osoba Gevki priyednanij do sela roztashovanij za 2 5 km vid nogo u 1952 r na hutori bulo 8 dvoriv prozhivalo 26 osib Golovkova roztashovanij za 2 km vid sela u 1952 r na hutori bulo 9 dvoriv prozhivalo 42 osobi Zaluzhzhya Zelena Zolotarka Kadub Kaminna Hudibina Toriyeva Moklyaki PrirodaYe vidslonennya girskih porid silurijskogo i devonskogo periodiv urochishe Kaminna vidslonennya chetvertinnogo periodu V urochishi Bilobozhivka ye lisovij zakaznik miscevogo znachennya Rezervat kloniv duba zvichajnogo 30 ga Na pivdenno zahidnij okolici Biloyi na kruto shilnij dilyanci dolini r Seret miscevist Skalki najbilshij u rajoni areal goricvitu vesnyanogo Ye rodovishe piskiv v urochishi Malina Gora IstoriyaDavni chasi Na okolici Biloyi na livomu berezi Seretu roztashovuvalisya chotiri davnoruski gorodisha Monastirishe Kostolisko Baturova Gora Moklekiv Moklyaki i Charna Cherna Ditinec Moklekiva buv v urochishi Baturova gora do yakogo zi zahodu primikalo Monastirishe z kurgannim nekropolem Dva inshi gorodisha buli na livomu berezi potichka Poriyevo v urochishah Konturova gora i Charna Chornij lis Naprikinci XX stolittya Moklekiv doslidzhuvala arheologichna ekspediciya Ternopilskogo oblasnogo krayeznavchogo muzeyu kerivnik Oleg Gavrilyuk tut viyavleno virobi z bronzi ulamki sklyanih brasletiv fragmenti keramiki sho zumovilo ostatochne virishennya pitannya pro lokalizaciyu gorodisha Pro davnoruske poselennya Moklekiv zgadano u Shalivskomu litopisi 1211 roku poruch z inshimi mistami Galickoyi ta Chervonoyi Rusi Galichem Terebovleyu Zbarazhem ta u zv yazku z podiyami knyazhih voyen 1214 roku Nini na misci mistechka Moklekiva nerivne obramlene polyami i pokrita lisom gorbista miscevist Za perekazami starih lyudej tut buli roztashovani filvarkovi budivli j mayetnist sho nalezhali panam Gorodiskim Chastina lisu tezh nalezhit do Moklyakiv U bileckomu lisi ye gora Baturova a na nij veliki vali i dzherelna krinichka bilya yakoyi vstanovleno visokij dubovij hrest Za legendoyu za cimi valami lyudi boronilisya vid tatar i turkiv Serednovichchya Novij chas Persha pisemna zgadka pro Bile datuyetsya 1442 rokom 16 serpnya polskij korol Vladislav III yak vinagorodu za virnist u borotbi z litovcyami daruye Mihalovi Muzhilu z Buchacha kilka sil Terebovelskogo povitu u tomu chisli Velike Bile Wielkie Bielle Za rodini Buchackih gerbu Abdank yaka volodila selom protyagom stolittya Velike Bile stalo mistom status yakogo vtratilo v seredini XVII stolittya 1484 roku David Buchackij buduchi v Medzhibozhi nini Hmelnicka oblast vidav gramotu pro zasnuvannya u svoyemu misti Velike Bile hramu Rizdva Slavnoyi Divi Mariyi i priznachaye svyashenikom Stanislava iz Kroshnicha Gramota napisana v prisutnosti svidkiv shlyahetnogo pana Georgiya paroha v Medzhibozhi Kaspra z Bichkivciv Yakova Boldina Petra Bassalika ta inshih povazhnih osib Dali selom volodili predstavniki polskih shlyahetskih rodiv Tvorovskih zokrema Yan Tvorovskij chasto figuruye v dokumentah yak Yan Tvorovskij z Bilogo Golskih Pid chas reviziyi nadavchih listiv v Ukrayinskih zemlyah Korolivstva Polskogo yaka trivala vid 4 grudnya 1563 do 21 bereznya 1564 roku didichka Katazhina Buchacka z Baranova pokazala privilej yakij u 1442 roci vidav korol Vladislav III Varnenchik dlya Mihala abo Muzhila z Buchacha na poselennya Velike Bile Bilij Potik Bichkivci Ugelche Lopushno Tudoriv na rikoyu Seret u Terebovelskomu poviti Bile chasto piddavalosya rujnaciyi vnaslidok napadiv tatar i turkiv Najbilshe liho vidbulosya v 1640 roci koli zi 210 gospodarstv zgorilo 190 Voseni 1648 roku mishani Chortkova ta selyani z Biloyi zdijsnili pohid na Buchach Pochinayuchi z drugoyi chverti XVII i do kincya XVIII stolittya selo nalezhalo Potockim Protyagom XVI stolittya XVII stolit u Bilij prozhivalo chimalo turkiv i tatar Mali svoyu koloniyu Vidriznyalisya vid miscevogo naselennya svoyim odyagom i svitoglyadom yak svidchat ochevidci U seli bulo tri kladovisha bilya dvoh cerkov ta musulmanske pid Girkoyu Naprikinci XVIII stolittya selo nalezhalo Sadovskim Pislya skasuvannya panshini u 1848 roci selo malo kilkoh vlasnikiv Najbilshe zemel nalezhalo F Plyatneru a z 1904 roku sim yi Gorodiskih Leonovi pom 1927 ta Adeli U 1939 roci Adelyu Gorodisku pri sprobi viyizdu v Polshu pid Lvovom areshtuvali sovitski vijskovi pograbuvali U 1939 1944 rokah vona vidbuvala zaslannya v Sibiru pomerla v berezni 1944 go v Mari ARSR de mogila nevidomo U 1880 roci do pomishickoyi vlasnosti nalezhalo ornoyi zemli 1212 morgiv lukiv i gorodiv 95 pasovisk 43 lisu 2182 morgi V selyanskomu volodinni bulo ornoyi zemli 4111 morgiv lukiv i gorodiv 470 pasovisk 248 lisu 14 morgiv U seli diyali kamenolomni j kopalni glini ta pisku bulo blizko dvadcyati cehovih ob yednan najbilshe z yakih kosariv XX stolittya Za Avstro Ugorshini funkcionuvala odnoklasna shkola zgodom dvoklasna derzhavna potim 4 klasna z ukrayinskoyu movoyu navchannya pri nij koshikarska shkola de vipuskali majstriv iz lozopletinnya Na pochatku 1900 h rokiv za spriyannya o Ivana Piseckogo ta zhiteliv sela Pavla Provalnogo Ivana Baranivskogo Andriya Provalnogo Mihajla Krisi Andriya Bolihovskogo Pilipa Polishuka Fedira Lopatinskogo Josipa Cheremshinskogo Oleksi Bolihovskogo zasnovano chitalnyu Prosviti zvedeno budinok chitalni z teatralnoyu zaloyu tut rozmishuvalasya kramnicya Pri chitalni diyali biblioteka teatralnij horovij ta orkestrovij gurtki U seli okremo funkcionuvala moskvofilska chitalnya im Kachkovskogo ta klub dlya polyakiv Veliku vlasnu biblioteku mav selyanin Mikola Bozhagora Protyagom 1903 1907 rokiv na koshti zhiteliv sela zbudovano dvopoverhovu ukrayinsku shkolu direktor Kostelnij Uchni vivchali ukrayinsku nimecku polsku movi arifmetiku Zakon Bozhij vvedeno urok ruchnoyi praci Sogodni u comu primishenni roztashovanij privatnij magazin ta ofis Malozemelni selyani pracyuvali na virubuvanni lisiv Buli miscevi kovali kravci tkachi j shevci Bagato meshkanciv Biloyi emigruvali na zarobitki do Kanadi SShA j Argentini Pid chas Pershoyi svitovoyi vijni do Legionu USS zgolosilisya chimalo zhiteli sela Sered nih Dmitro Kufel Stah i Yakim Malovani Osip Samila Andrij Sorobej Vasil Yuzhda ta inshi Pislya vidstupu UGA za r Zbruch u Bilu prijshov polskij vijskovij pidrozdil iz Chortkova pid komanduvannyam doktora Boleslava Krukovskogo i tyazhko pobiv kilkoh selyan U lipni veresni 1920 roku v seli vstanovleno radyansku vladu diyav revkom Protyagom 1920 1930 h rokiv u Bilij funkcionuvali 7 klasna utrakvistichna shkola dvomovnij navchalnij zaklad u yakomu chastinu predmetiv vivchali odniyeyu movoyu a chastinu inshoyu privatna 2 klasna shkola UPT Ridna shkola Chimalo zusil dlya vihovannya molodoyi generaciyi doklav u Bilij svyashenik Stepan Chehovskij nar 1884 1908 r visvyachenij Iz prihodom na parafiyu 1927 r o Stefan zasnuvav pri cerkvi chitalnyu Skala zahoronku dlya ditej cerkovne Bratstvo tverezosti apostolstva Molitvi 1500 osib i Dobroyi Smerti 620 osib U 1927 roci selyani obrali o Stefana golovoyu tovaristva Prosvita de vin pri chitalni organizuvav veliku biblioteku dramatichnij gurtok duhovij i strunnij orkestri mishanij hor Za vidmovu prijnyati moskovske pravoslav ya jogo zaareshtuvali i vivezli u Sibir zaginuv 1952 r u konctabori Za Polshi do 1939 roku v seli pracyuvali 4 vodyani mlini odin vlasnist gromadi dva didicha Gorodiskogo chetvertij S Cheremshinskogo U Hudibini hutir Danilo Malovanij mav vitryakovij mlin vitryak Bulo kilka sklepiv 3 korchmi odna zgorila pid chas Pershoyi svitovoyi vijni kooperativa Pobida V seli diyav oseredok politichnoyi partiyi UNDO ochilnik Ya Malovanij Pid chas pacifikaciyi 1930 polski zhandarmi u deyakih miscevih zhiteliv znishili vse zerno 1931 roku vidkrito i osvyacheno velikij derev yanij mist cherez r Seret yakij zrujnovanij u 1947 roci U 1938 roci v seli meshkali 4100 ukrayinciv 700 polyakiv i 20 yevreyiv Do 1939 roku diyali filiyi tovaristv Prosvita Ridna shkola Soyuz Ukrayinok ta gurtki polskih tovaristv Gurtok selyan ta inshi Pislya vstanovlennya radyanskoyi vladi u 1939 1941 rokah pracivniki NKVS znishili bagatoh aktivistiv sela Sered nih Mihajlo Kulba Ganna i Stepana Mazuriv Ivan Provalnij 20 21 lipnya 1941 r rozstrilyali v Umani v yazniv Chortkivskoyi tyurmi sered yakih buli j zhiteli Biloyi Andrij nar 1923 i Mihajlo nar 1899 Bajduzhi Semen Krisa nar 1881 Stepan Mazur nar 1906 Volodimir Tretyak nar 1919 Petro Olijnik ta she desyatoh Vid 8 lipnya 1941 do 24 bereznya 1944 r Bila pid nacistskoyu okupaciyeyu Pid chas nimecko radyanskoyi vijni zaginuli abo propali bezvisti u Chervonij armiyi 204 osobi Ivan Andrijchuk nar 1918 Mikola Andrijchuk nar 1904 Andrij Antoniv nar 1910 Dmitro Antoniv nar 1912 Mihajlo Atamanchuk nar 1922 Mikola Babij nar 1910 Illya Fedorishin nar 1909 Josip Fedorishin nar 1917 Pavlo Fedorishin nar 1916 Stepan Fedorishin nar 1917 Andrij Feculyak nar 1924 Grigorij Feculyak nar 1909 Petro Funditus nar 1911 Vasil Hmelik nar 1913 Mikola Hmelik nar 1923 Pavlo Hmelik nar 1917 Stepan Hmelik nar 1916 V UPA voyuvali Vasil i Stepan Andrijchuki Petro Baranivskij Mihajlo ta Oleksa Bozhagori Mihajlo j Petro Bajduzhi Andrij Buryak Yakiv Gevko Mikola i Petro Gikavi Volodimir Dzhembala Josip Zavackij Petro ta Yuliya Zapotichni Yevstahij Ivanyuk Varvara Kosak Mihajlo Krisa Vasil Josip i Mihajlo Fedorishini ta inshi Vid 1944 po 1991 r pid radyanskoyu rosijskoyu okupaciyeyu U travni 1947 roku v seli vstanovleno 47 radiotochok a v 1954 vzhe bulo 983 1950 roku v Bilij blizko 1000 bidnyacko serednyackih gospodarstv nasilno ob yednali v tri kolgospi U 1951 roci v seli bulo 8 bibliotek iz knizhkovim fondom 3020 primirnikiv Cogo zh roku vidkrito shvejnu majsternyu yaka nalezhala do Bilobozhnickoyi rajspozhivspilki U 1974 pobudovano nove primishennya shkoli Z 24 grudnya 2019 roku Bila nalezhit do Chortkivskoyi miskoyi gromadi Religiyacerkva svyatogo apostola Andriya Pervozvannogo PCU cerkva Rizdva Presvyatoyi Bogorodici 1903 PCU kam yana cerkva Vozdvizhennya Chesnogo Hresta 2008 UGKC cerkva Voskresinnya Hristovogo 1751 vtrachena UGKC rimo katolicka kaplicya 1899 figura Prechistoyi Divi Mariyi avtorka kopiyi Ganna Magega do shlyubu Bajduzha 6 kaplichok pam yatni hresti Pam yatkiPam yatnij znak zhertvam golodomoru pam yatki arheologiyi Gorodishe Bila I davnoruskij chas X XIII stolit ohoronnij nomer 2882 Gorodishe Bila II davnoruskij chas X XIII stolit ohoronnij nomer 2885 Gorodishe Bila III davnoruskij chas X XIII stolit ohoronnij nomer 2884 Gorodishe Bila IV davnoruskij chas X XIII stolit ohoronnij nomer 2883 Gorodishe Bila V zahidno podilska grupa skifskogo chasu ohoronnij nomer 1759 Gorodishe Bila VI chernyahivska kultura ohoronnij nomer 1673 Gorodishe Bila VII epoha bronzi rannorimskij chas davnoruskij chas X XII XIII stolit ohoronnij nomer 1860 pam yatki istoriyi miscevogo znachennya Pam yatnij znak hrest z napisom zhertvam golodomoru 1932 1933 rr ohoronnij nomer 1891 Pam yatnij znak voyinam zemlyakam yaki zaginuli v roki Drugoyi svitovoyi vijni ohoronnij nomer 805 inshi vstanovleno memorialnu plitu na chest miscevogo svyashenika Stefana Chehovskogo nasipano simvolichnu mogilu Borcyam za volyu Ukrayini 1943 vidnovlena 1995 pri vhodi na cvintar sporudzheno memorial de poimenno uvichneni krayani zagibli ubiyenni propali bezvisti u krivavih suspilnih kataklizmah 22 lipnya 2012 roku osvyacheno pam yatnij hrest zagiblim voyakam UPA nepodalik vul Plishuka u Skaleckomu lisi na misci de u 1951 mu zaginuli troye povstanciv NaselennyaChiselnist naselennya chol 1900 1910 1921 1931 1938 1959 1970 1979 1989 2001 2003 2011 2013 2014 2015 2016 2018 4320 4578 4820 3951 3555 3640 3610 3595 Movni osoblivosti U seli pobutuye govirka naddnistryanskogo govoru Do Naddnistryanskogo regionalnogo slovnika vneseno taki slova ta frazeologizmi vzhivani u Bilij bez buzok baba snigova baba boroznyek lichinka hrusha gyergachka vignuta hryashova chastina gortani adamove yabluko pirijka pirij terlo misce v richci de nerestitsya riba hrabust mala zelena golovka kapusti shivnik kinskij shavel Socialna sferaPri Budinok kulturi diyut gurtki hudozhnogo chitannya dramatichnij horovij vokalnij lyubitelske ob yednannya Rodinni tradiciyi nashogo krayu Horovomu kolektivovi sela prisvoyeno pochesne zvannya narodnogo Diyut ZOSh I III stupeniv biblioteka dityachij sadok ambulatoriya zagalnoyi praktiki ta simejnoyi medicini torgovi zakladi Vidomi lyudiNarodilisya Petro Bolehivskij Boyan 1910 1995 ukrayinskij opernij spivak bariton kompozitor dirigent uchasnik nacionalno vizvolnih zmagan Irina Verbicka nar 1973 ukrayinska hudozhnicya dizajnerka majstrinya narodnoyi tvorchosti pedagoginya nar 1925 ukrayinskij gromadskij diyach nar 1976 ukrayinskij sportsmen girovik 1842 1936 ukrayinskij literator Bogdan Kovbasyuk ukrayinskij likar nejrohirurg 1878 1983 ukrayinskij diyach kulturi vijskovik Kanada Tadej Kunik 1933 2011 ukrayinskij hudozhnik Yevmen Lukasevich 1871 1929 ukrayinskij gromadsko politichnij diyach diplomat likar mecenat vidavec publicist ministr ohoroni zdorov ya UNR ukrayinskij gromadsko politichnij diyach 1923 2000 ukrayinskij pidpriyemec gromadskij diyach mecenat Ganna Nadiya Mohovik 1957 2021 ukrayinskij zhurnalist publicist Bogdan Novosyadlij nar 1957 ukrayinskij astrofizik nar 1940 ukrayinskij finansist pravnik literator mistectvoznavec kulturno osvitnij diyach Yaroslav Plishuk 1963 1984 ukrayinskij vijskovik uchasnik vijni v Afganistani nar 1916 ukrayinskij vishivalnik Andrij Sorobej nar 1892 starshij desyatnik bulavnogo viddilu I polku Legionu USS nar 1961 ukrayinskij vijskovik pidpriyemec Petro Fedorishin nar 1949 ukrayinskij zhurnalist redaktor pedagog sportivnij diyach Dmitro Filipovich ukrayinskij vijskovosluzhbovec starshij soldat Zbrojnih sil Ukrayini uchasnik rosijsko ukrayinskoyi vijni nar 1954 ukrayinskij zv yazkivec derzhavnij sluzhbovec gromadskij diyach nar 1986 ukrayinskij upravlinec gromadsko politichnij diyach Z Biloyi pohodit rodinne korinnya po batkovi ukrayinskoyi aktrisi Katerini Rubchakovoyi Primitki Arhiv originalu za 23 serpnya 2018 Procitovano 4 sichnya 2019 Vidstani vid sela Maslivka della com ua originalu za 28 zhovtnya 2021 Procitovano 1 lyutogo 2024 Arhiv originalu za 25 listopada 2020 Procitovano 24 grudnya 2014 Chtivo Arhiv originalu za 30 bereznya 2016 Procitovano 20 bereznya 2016 pol Byczkowcze CDIA Fond 17 opis 1 sprava 1 S 394 545 Michajlowski W Egzekucja dobr rodziny Buczackich Jazlowieckich Tworowskich na Podolu w 1564 roku 10 chervnya 2015 u Wayback Machine S 394 pol Graboveckij V Zahidno Ukrayinski zemli v period narodno vizvolnoyi vijni 1648 1654 rr 12 serpnya 2020 u Wayback Machine K Naukova dumka 1972 S 82 VVRU 2020 10 stor 22 Ob yednavchij sobor zakripiv nezalezhnist vid kerovanoyi Rosiyeyu cerkvi Die Presse Ukrinform 2018 17 grudnya Murashka Z Chortkiv u postatyah Irina Verbicka Storinkami istoriyi mista XI XVIII st Kniga persha P S Fedorishin Ternopil Terno graf 2019 S 519 ISBN 978 966 457 355 6 Volyanskij B Kovalskij Ivan Tomovich Ternopilskij enciklopedichnij slovnik u 4 t redkol G Yavorskij ta in Ternopil Vidavnicho poligrafichnij kombinat Zbruch 2005 T 2 K O S 118 ISBN 966 528 199 2 M I Stodilka Novosyadlij Bogdan Stepanovich Enciklopediya suchasnoyi Ukrayini red kol I M Dzyuba ta in NAN Ukrayini NTSh K Institut enciklopedichnih doslidzhen NAN Ukrayini 2021 T 23 Ng Nya 832 s ISBN 978 966 02 9624 4 s Ukrayinski Sichovi Strilci 1914 1920 Poimennij spisok boyevih viddiliv 1 polku Ukrayinskih Sichovih Strilciv Bulavnij viddil Ternopilshina proshayetsya iz zagiblim Geroyem Dmitrom Filipovichem 20 hvilin te 20minut ua ukr Procitovano 23 grudnya 2022 Shmatko Volodimir Petrovich 21 lyutogo 2022 u Wayback Machine Chortkivska miska rada DzherelaBila u sestrinskih Vikiproyektah Portal Ternopilshina Temi u Vikidzherelah Bila u Vikishovishi Dem yanova I Knish I Malimina Bazilyak T Bila Ternopilskij enciklopedichnij slovnik u 4 t redkol G Yavorskij ta in Ternopil Vidavnicho poligrafichnij kombinat Zbruch 2004 T 1 A J S 126 127 ISBN 966 528 197 6 U vodovertyah Seretu Fedorishin P S Ternopil TzOV Ternograf 2012 1120 s Vazhkij kozhuh ale svij Fedorishin P S Ternopil TzOV Terno graf 2015 832 s Fedechko M Bila Ternopilshina Istoriya mist i sil u 3 t Ternopil TzOV Terno graf 2014 T 3 M Sh S 450 452 ISBN 978 966 457 246 7 Biala 8 pow czortkowski Slownik geograficzny Krolestwa Polskiego Warszawa Druk Wieku 1880 T I S 172 pol PosilannyaSajt Bilivskoyi silskoyi radi 25 listopada 2020 u Wayback Machine