Альбатросові | ||||||||||||
---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|---|
![]() Північний королівський альбатрос (Diomedea sanfordi) | ||||||||||||
Біологічна класифікація | ||||||||||||
| ||||||||||||
![]() Ареал альбатросових (блакитний) | ||||||||||||
Роди | ||||||||||||
| ||||||||||||
Посилання | ||||||||||||
|
Альбатро́си, або альбатро́сові (Diomedeidae) — родина морських птахів ряду буревісникоподібних (Procellariiformes), широко розповсюджених у Південному океані (води навколо Антарктиди) і в північній частині Тихого океану. На півночі Атлантики вони відсутні, проте на підставі викопних залишків можна припустити, що раніше вони зустрічалися і там. Альбатроси є одними з найкрупніших літаючих птахів, а у мандрівного (Diomedea exulans) і південного королівського альбатросів (Diomedea epomophora) розмах крил досягає рекордної величини — до 3,7 м і навіть більше. У забарвленні оперення у більшості альбатросів переважають чорні, білі й бурі кольори. Ніздрі містяться по боках дзьоба, кожна в окремій трубочці. Крила вузькі й довгі. Молоді птахи набирають вигляду дорослих особин на 4—5-й рік життя. Зазвичай всіх альбатросів поділяють на 4 роди, але з приводу кількості видів серед орнітологів є певні розбіжності.
Альбатросові комфортно відчувають себе в повітрі, уміло використовуючи динамічне і похиле ширяння для подолання значних відстаней з малою енергією. Живляться кальмарами, рибою, крилем, полюючи на поверхні моря або пірнаючи за здобиччю з повітря. Розмножуються в колоніях, переважно влаштовуючи свої гнізда на віддалених океанічних островах, часто спільно з іншими видами птахів. Моногамні, формування пари між самцем і самицею займає досить багато часу — зазвичай декілька років, при цьому залицяння супроводжується шлюбними танцями. Після утворення пара зберігається протягом всього життя. Сезон розмноження і виховання може тривати більше року, починаючи з кладки яєць і закінчуючи першим польотом молодих пташенят. У кладці буває тільки одне яйце.
З 21 виду альбатросових, що визнаються Міжнародним союзом охорони природи, 19 знаходяться під захистом цієї організації як види, яким більшою чи меншою мірою загрожує небезпека вимирания. У минулі століття популяція цих птахів різко знизилася унаслідок їх масового винищування заради пір'я для дамських капелюшків, а у наш час їх існуванню загрожують інтродуковані (тобто невластиві даній місцевості, завезені) тварини, такі як здичавілі коти, які полюють за яйцями, пташенятами і гніздовими птахами; забруднення навколишнього середовища; виснаження рибних запасів моря і загибель у риболовецьких снастях при ярусному лові. Високою є смертність птахів при рибному лові на гачок з наживкою, яка приваблює птахів. Урядові і природоохоронні організації розробляють заходи для зменшення цієї загрози.
Еволюція
У своїх роботах Сіблі і Алквіст на підставі вивчення адаптивного розходження пришли до висновку, що ряд буревісникоподібних, до якого входять альбатроси, бере свій початок в олігоцені (35—20 млн років тому). Проте, можливо ця група з'явилася ще раніше: скам'янілі рештки птахів роду Tytthostonyx, який зазвичай асоціюється з буревісникоподібними, належать до крейдяного періоду (70 млн років тому). Молекулярний аналіз показує, що першими від єдиного стародавнього стовбура відійшли буревісники (Procellariidae), потім альбатроси, а пізніше — качуркові (Hydrobatidae) і пірнаючі буревісники (Pelecanoididae). Найбільш ранні викопні знахідки альбатросів належать до еоцену, хоча деякі з них віднесені до родини лише ймовірно — з сучасними птахами вони мають мало спільного. Серед знахідок можна назвати роди Murunkus (середній еоцен, Узбекистан), Manu (ранній олігоцен, Нова Зеландія) і одну неописану форму (пізній олігоцен, Південна Кароліна, США). Крім того, ще одна скам'янілість — Plotornis (середній міоцен, Франція), раніше віднесена до буревісників, у наш час[] також розглядається як представник альбатросів. В останньому випадку знахідка належить до середнього міоцену, коли сучасні роди альбатросів вже сформувалися. Про це свідчать рештки видів Phoebastria californica і Diomedea milleri, що належать до середнього міоцену (15 млн років тому) і виявлені в Каліфорнії, США. Аналогічні знахідки в південній півкулі доводять розбіжність родів Phoebetria і Thalassarche близько 10 млн років тому.
У північній півкулі відомо більше викопних знахідок альбатросів, ніж у південній. Багато форм виявлено також і в північній частині Атлантичного океану, де в наш час[] альбатроси відсутні, причому більшість знахідок відносять до роду Phoebastria. Наприклад, залишки стародавньої колонії білоспинного альбатроса (Phoebastria albatrus) були відкриті на одному з Бермудських островів. Крім того, залишки виду Phoebastria anglica були виявлені у відкладеннях Північної Кароліни (США) і Англії.
Загальна характеристика
Опис
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkpqTDBKc1lXTnJYMlp2YjNSbFpGOWhiR0poZEhKdmMzTXVhbkJuTHpFNU9YQjRMVUpzWVdOclgyWnZiM1JsWkY5aGJHSmhkSEp2YzNNdWFuQm4uanBn.jpg)
Альбатроси — великі птахи, найбільші серед всіх буревісникоподібних. Дзьоб — великий, могутній і з гострими краями; наддзоб'я на кінці гачкувато заломлено. Дзьоб складається з декількох рогових пластинок і має пару довгих трубочок-ніздрів, що дали одну з назв ряду (трубконосі). На відміну від інших буревесникоподібних, у альбатросів ніздрі розташовані з боків дзьоба, а не у верхній його частині. Завдяки таким ніздрям у альбатросів є гострий нюх, що рідко зустрічається у птахів, і, як і представники інших споріднених родин, альбатроси шукають джерела корму за запахом. На ногах задній палець відсутній, а три передні пальці зв'язано суцільними перетинками. Лапи сильні в порівнянні з іншими трубконосими: зі всього ряду тільки альбатроси і південний гігантський буревісник (Macronectes giganteus) здатні добре пересуватися суходолом.
Оперення дорослих птахів у більшості видів зазвичай має різні варіації чорного верху і зовнішньої частини крил і білих грудей. Забарвлення птахів варіює від майже повністю білого, як у самців південного королівського альбатроса (Diomedea epomophora), у яких темними залишаються лише кінчики і краї крил, до темно-бурого, як в острівного альбатроса (Diomedea amsterdamensis), пір'я якого, переважно, темно-буре, а на грудях є виразна темно-коричнева смуга. У деяких видів з родів Thalassarche і Phoebastria на голові є особливі відмітини на зразок плям навколо очей чи сірі або жовті плями на потилиці. Три види альбатросів: (чорноногий альбатрос (Phoebastria nigripes), темноспинний димчастий альбатрос (Phoebetria fusca) і світлоспинний димчастий альбатрос (Phoebetria palpebrata)) — значно відрізняються від інших птахів, їх оперення майже повністю темно-коричневе або темно-сіре (у світлоспинного димчастого альбатроса). У молодих птахів оперення декілька відрізняється від оперення дорослих особин і їм потрібно кілька років для придбання зрілого забарвлення.
Розмах крил у деяких видів з роду Diomedea, зокрема, у мандрівного і південного королівського альбатросів, найбільший серед всіх видів птахів, що живуть нині, і може перевищувати 340 см. У решти видів розмах крил помітно менший. Крила жорсткі, довгі, вузькі і дугоподібні, з потовщеною передньою кромкою обтічної форми. Птахи здатні долати значні відстані, і при польоті використовують один з двох можливих технічних прийомів: динамічне або похиле ширяння. При динамічному ширянні вони отримують енергію вертикального градієнту вітру, переміщаючись у горизонтальних повітряних потоках з різною швидкістю вітру, і тим самим економлять власні сили. При похилому ширянні альбатроси набирають висоту при зустрічному вітрі і потім ширяють у зворотному напрямі. Відносна дальність ширяння альбатросів становить від 1:22 до 1:23, тобто, при опусканні на кожен метр висоти вони в змозі пролетіти 22—23 метри. При наборі висоти використовують плечові сухожилля, які при розтяганні фіксують крило і дозволяють утримувати його без м'язевих зусиль — (адаптація властива альбатросам і гігантським буревісникам).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkl5TDFCb2IyVmlZWE4wY21saFgyRnNZbUYwY25Wek1TNXFjR2N2TWpVd2NIZ3RVR2h2WldKaGMzUnlhV0ZmWVd4aVlYUnlkWE14TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Окрім застосування певної техніки ширяння, альбатроси використовують і передбачені метеоролігічні умови: у південній півкулі при русі на північ убік від гніздової колонії вони відхиляються за годинниковою стрілкою, а у зворотний бік — проти неї. Вони так добре адаптувалися до повітряного способу життя, що серцевий ритм у польоті близький до фонової частоти ударів серця у стані спокою. Така ефективність досягається за рахунок того, що основні витрати енергії під час пошуку їжі витрачаються не на подолання відстані, а на зліт, посадку і полювання. Маючи чудові здібності до тривалого польоту, альбатроси долають величезні відстані у пошуках широкої розкиданої кормової бази і при цьому витрачають невелику кількість енергії. Будова крил дозволяє знаходитися в повітрі тривалий час, але робить альбатросів залежними від вітру і хвиль і недостатньо пристосованими до активного польоту. У більшості видів мускулатура розвинена недостатньо для тривалого махового польоту. У безвітрі птахи вимушені тривалий час відпочивати на поверхні моря до тих пір, поки порив вітру не допоможе їм злетіти. Сплять вони також на морі, а не в повітрі, як це колись вважалося. У видів роду Phoebastria є ще один спосіб польоту: вони ривком роблять змах крилами, а потім плавно ширяють у повітрі.
Розповсюдження
Більшість альбатросів мешкають у південній півкулі від Антарктиди на півдні до Австралії, Південної Африки і Південної Америки на півночі. Виключенням є чотири види з роду Phoebastria, три з яких поширені в північній частині Тихого океану від Гавайських островів до Японських, Каліфорнії і Аляски, а один — галапагоський альбатрос (Phoebastria irrorata) — гніздиться на Галапагоських островах і годується у тихоокеанського узбережжя Південної Америки. Розповсюдження переважно на високих широтах пояснюється морфологічними особливостями, які вимагають наявність вітру при ширянні. Слабка здібність до активного махового польоту робить важкоздійсненним завдання перетину екваторіальної штильової смуги. Винятком є галапагоський альбатрос, який користується вітрами, що викликаються холодною океанічною течією Гумбольдта.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMll5TDFkaGRtVmtYMkZzWW1GMGNtOXpjMTl1WlhOMGFXNW5MbXB3Wnk4eU5UQndlQzFYWVhabFpGOWhiR0poZEhKdmMzTmZibVZ6ZEdsdVp5NXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Причини, за якими альбатроси вимерли в північній Атлантиці, точно невідомі. Проте вважають, що колонія білоспинних альбатросів на Бермудських островах зникла унаслідок теплого міжльодовикового періоду, що викликав затоплення місць гніздування. Представники деяких південних видів іноді випадково залітають на північ і залишаються там протягом десятиліть. Один з таких «вигнанців», альбатрос Thalassarche melanophris, протягом багатьох років повертався в колонію північних олуш (Morus bassanus) в Шотландії в надії знайти там собі пару.
Використання супутникового спостереження дає ученим-орнітологам хорошу картину пересування альбатросів в океані. Вони не здійснюють сезонних міграцій, проте після закінчення періоду розмноження розосереджуються у великому діапазоні та — у разі південних видів — часто здійснюють приполярні навколосвітні подорожі. Є свідоцтво того, що у різних видів все ж таки є розділення природних зон. Порівняння екологічних ніш двох близьких видів — кемпебеллівського (Thalassarche impavida) і сіроголового альбатросів (Thalassarche chrysostoma), що гніздяться на островах Кемпбелл у Новій Зеландії, показало, що в першому випадку птахи годуються в районі мілин острова Кемпбелл, а в другому — в пелагічній океанічній зоні. Мандрівний альбатрос також шукає собі прожиток строго у водах завглибшки понад 1000 м, що дало привід одному ученому відмітити: «Таке враження, що птахи бачать знак „Входу немає“ там, де глибина зменшується до менше 1000 м» (англ. «It almost appears as if the birds notice and obey а 'No Entry' sign where the water shallows to less than 1000 m»). Крім того, різні зони проживання спостерігаються навіть у самиць і самців одного виду: дослідження щодо тристанського альбатроса (Diomedea dabbenena) показало, що, розмножуючись на острові Гоф (англ. Gough Island), самці після шлюбного періоду відлітають на захід від нього, а самки — на схід.
Живлення
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlE0TDB4cFoyaDBYM052YjNSNVgyRnNZbUYwY205emMxOW1iSGxwYm1jdWFuQm5MekkxTUhCNExVeHBaMmgwWDNOdmIzUjVYMkZzWW1GMGNtOXpjMTltYkhscGJtY3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Основу раціону альбатросів складають головоногі молюски, риба і ракоподібні, хоча при нагоді вони живляться зоопланктоном або падлом. Варто відзначити, що для більшості видів вичерпна інформація зібрана лише під час розмноження, коли альбатроси повертаються з полювання до місць гніздування, і може не враховувати інші періоди. Значення кожного з перерахованих джерел їжі може варіювати у різних видів, і навіть у різних популяцій одного виду. Деякі птахи переважно полюють на кальмарів, інші надають перевагу крилю або рибі. З двох видів, що мешкають на Гавайських островах, один — чорноногий альбатрос (Phoebastria nigripes) переважно живляться рибою, а другий — темноспинний альбатрос (Phoebastria immutabilis) — переважно кальмарами.
На підставі показників вбудованих датчиків, які записують час заковтування води і тим самим дають знати час прийому їжі, було висловлено припущення, що альбатроси шукають собі корм переважно в денний час доби. Аналіз залишків кальмарів, яких відригнули птахи, показав, що багато кальмарів були занадто великими, щоб їх можна було зловити живими. Крім того, в шлунках були знайдені залишки організмів теплих широт, куди альбатроси навряд чи могли залетіти. На підставі отриманих даних був зроблений висновок, що у деяких видів, наприклад, мандрівного альбатроса, падло може займати значну частину раціону. Джерело знайдених мертвих кальмарів є предметом дискусій: деякі вважають, що вони можуть бути покидьками рибальства, що померли під час нересту, або були викинуті іншими організмами, що живляться цими тваринами — переважно китоподібними — наприклад, кашалотами (Physeter macrocephalus), короткоплавцевими гриндами (Globicephala macrorhynchus) і високочолими пляшконосами (Hyperoodon ampullatus). Інші види, такі як чорнобривий або сіроголовий альбатроси, живляться дрібнішими видами кальмарів, які у разі загибелі зазвичай тонуть. Отже, для цих птахів падло не грає таку значну роль в їх раціоні.
До недавнього часу вважалося, що альбатроси знаходять собі прожиток переважно на поверхні моря, плаваючи і хватаючи кальмарів, рибу та інший корм, викинутий на поверхню океанічною течією, хижаками або внаслідок загибелі. Як експеримент птахам упровадили капілярні пристрої, що реєструють максимальну глибину, на яку вони занурюються при пірнанні. Результати дослідження показали, що деякі види, наприклад, мандрівні альбатроси, не упірнають більш ніж на метр; а інші, як димчасті альбатроси, зазвичай занурюються на глибину до 5 м, проте здатні упірнути і ще глибше, до 12,5 м. Крім того, птахи можуть упірнути за жертвою не тільки з поверхні моря, але і з повітря.
Розмноження
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelkzTDBScGIyMWxaR1ZoWDJGc1ltRjBjblZ6WDJOdmJHOXVlUzVxY0djdk1qVXdjSGd0UkdsdmJXVmtaV0ZmWVd4aVlYUnlkWE5mWTI5c2IyNTVMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Альбатроси розмножуються в колоніях, зазвичай на ізольованих островах. Якщо острів великий, то вони віддають перевагу крутим і скелястим мисам з хорошим доступом до моря з різних напрямків. Прикладом такої колонії може служити півострів Отаго в районі міста Данідін у Новій Зеландії. Колонії можуть бути як дуже великими і густонаселеними (наприклад, щільність гніздів'їв чорнобривого альбатроса на Фолклендських островах досягає 70 гнізд на кожні 100 м²), так і дрібнішими і сильно розрідженими, як це властиво альбатросам родів Diomedea і Phoebetria. Історично на всіх островах, на яких гніздяться птахи, наземні ссавці відсутні. Альбатроси дуже філопатрічні, тобто, мають тенденцію повертатися на те саме місце, де вилупилися самі. Наприклад, за результатами дослідження темноспинного альбатроса (Phoebastria immutabilis) був зроблений висновок, що відстань між гніздом пташеняти і його першим власним гніздом у середньому становить 22 м.
Альбатросам, як і більшості інших морських птахів, притаманна типова (K-стратегія), тобто вони живуть набагато довше за інших птахів, розмножуються в зрілішому віці і значний час присвячують вихованню потомства. Максимальна тривалість життя альбатросів у природі може досягати 50 років; найстаріший відомий північний королівський альбатрос (Diomedea sanfordi) був окільцьований у зрілому віці й далі спостерігався протягом 51 року, що дало привід ученим визначити його приблизний максимальний вік у 61 рік.
Статева зрілість у птахів настає досить пізно, приблизно через 5 років життя. Проте, вже досягнувши статевої зрілості, альбатроси не починають розмножуватися ще протягом ряду років (до 10 років у деяких видів). Молоді птахи відвідують колонію перш, ніж приступити до розмноження, і витрачають декілька років на залицяння за майбутнім партнером, при цьому ці залицяння супроводжуються шлюбними ритуалами і танцями. Повертаючись у колонію вперше, птахи вже показують стереотипну поведінку, яка і формулює характерну пташину мову, проте ще не в змозі ні визначити таку ж поведінку у інших птахів, ні відповісти на неї адекватно. Пройшовши шлях проб і помилок, молоді птахи починають розуміти її «синтаксис» і досягають досконалості в процесі залицяння і шлюбних ритуалів. Сприйняття чужої поведінки молодняком відбувається швидше в оточенні зрілих птахи.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2TUM4d01TOVhZVzVrWlhKcGJtZGZaR0Z1WTJVdWFuQm5MekkxTUhCNExWZGhibVJsY21sdVoxOWtZVzVqWlM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Шлюбні танці є координованим виконанням різних дій, які можуть включати чищення дзьобом власного пір'я, поглядання по сторонах, спів, клацання дзьобом, наїжачування і будь-яку комбінацію вище перерахованого. Повернувшись до колонії вперше, птахи прагнуть залицятися до багатьох потенційних партнерів, але протягом кількох років їх кількість незмінно падає до тих пір, поки не залишається тільки один партнер, і пара нарешті формується. Самець і самиця продовжують спілкуватися між собою своєю мовою, яка, кінець кінцем, стає властивою суто цій парі. Сформувавши пару на все життя, птахи вже ніколи не повертаються знов до ритуальних танців. Вважають, що ретельно і скрупульозно виконуючи шлюбні ритуали, птахи переконуються в правильності вибору партнера, оскільки сумісне висиджування яєць і доглядання за пташенятами вимагає великих фізичних витрат і тривалого часу. Навіть ті види, в яких цикл відтворення займає менше року, дуже рідко знову відкладають яйця наступного року. У птахів роду Diomedea, наприклад, у мандрівного альбатроса, період між кладкою яєць і першим польотом пташеняти займає більше року. Альбатроси відкладають тільки одне яйце за сезон; якщо з якої-небудь причини кладка не відбулася (знищена хижаком, ненавмисно розбилася), то самиця здатна в той же рік відкласти повторно. Пари розпадаються рідко — зазвичай це може відбутися після декількох неуспішних спроб обзавестися потомством.
Самці першими прилітають на місце гніздування, де і чекають своїх самок. Альбатроси південної півкулі будують великі гнізда, тоді як у північних видів вони примітивніші. Галапагоський альбатрос (Phoebastria irrorata) гнізд не будує зовсім і навіть катає своє яйце територією колонії на відстань до 50 м, що іноді приводить до його втрати. Як матеріал для гнізда використовуються купки рослин або насип із землі або торфу. У всіх видів як самець, так і самиця беруть участь у насиджуванні яєць, безперервна вахта одного з батьків може займати від одного дня до трьох тижнів. становить 70—80 днів (чим більший птах, тим довший період), що є рекордом за тривалістю серед всіх птахів. У період насиджування птахи втрачають до 83 г своєї ваги за день.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek01TDBScGIyMWxaR1ZoWDJsdGJYVjBZV0pwYkdselgwaGhkMkZwYVM1cWNHY3ZNalV3Y0hndFJHbHZiV1ZrWldGZmFXMXRkWFJoWW1sc2FYTmZTR0YzWVdscExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Пташенят, що вилупилися, ще протягом біля трьох тижнів висиджують і охороняють до тих пір, поки вони не стають досить великими, щоб зуміти зігрітися самостійно і у разі потреби постояти за себе. У цей період батьки годують їх маленькими шматочками їжі, коли змінюють один одного на посту. Після закінчення цього періоду пташенят годують вже обоє батьків через рівні проміжки часу. Для пошуку корму самець і самиця поперемінно вибирають ближні і дальні маршрути, приносячи з собою їжу, що в середньому становить 12% ваги їх власного тіла (близько 600 г). Їжа, якою годують пташенят, може складатися як зі свіжих кальмарів, риби і криля, так і з енергетично багатої легкої олії, яке птахи виробляють у своєму залозистому шлунку. Ця олія, властива більшості буревісникоподібних, виробляється в шлунках з перевареної здобичі і додає птахам характерний запах плісняви.
Пташеням потрібний тривалий час для оперення до того, як вони встануть на крило. Навіть у невеликих видів альбатросів цей період займає 140–170 днів, а у птахів з роду Diomedea він може досягати 280 днів. Як і в інших морських птахів, пташенята альбатросів спочатку набирають вагу більшу, ніж у їхніх батьків, а перед своїм першим польотом використовують ці резерви для розвитку аеродинамічних характеристик тіла, зокрема, для зростання махового пір'я. Кінець кінцем, до моменту свого першого польоту пташенята важать приблизно стільки ж, скільки і їхні батьки. Оперившись і зробивши свій перший самостійний політ, пташеня перестає отримувати допомогу від батьків. Більш того, батьки залишаються байдужими, якщо пташеня покинуло гніздо і відлетіло. На підставі досліджень розсіювання пташенят в океані в перший рік життя, було зроблено припущення про їх природжену міграційну поведінку, що до деякого рівня закладена на генетичному рівні і допомагає їм при визначенні маршрутів міграції.
Альбатроси і людина
Походження назви
Сама назва «альбатрос» походить від арабського слова al-câdous або al-ġaţţās (пелікан; буквально «нирець»), яке перейшло до португальської мови у вигляді alcatraz, звідти до англійської мови, де змінилося на albatross, а звідти і до решти європейських мов, включаючи і португальську. Назву Алькатрас також отримав і острів в затоці Сан-Франциско, на якому раніше розташовувалася в'язниця для особливо небезпечних злочинців. Іноді вважають, що португальці першими з європейців познайомилися з альбатросами, коли в 15 столітті обігнули Африку з півдня. Проте Оксфордський словник англійської мови посилається на те, що первинне слово alcatraz стосувалося фрегатів, і лише пізніше під впливом латинського слова albus («білий») трансформувалося в albatross і стало стосуватися світлих альбатросів, а не темних фрегатів. Наукова родова назва Diomedea, дана альбатросам Карлом Ліннеєм, була привласнена на честь давньогрецього героя Діомеда, що брав участь у Троянській війні.
Загрози і охорона
Попри свою популярність серед моряків, альбатроси не змогли уникнути загроз, прямо або побічно пов'язаних з людською діяльністю. Стародавні полінезійці та індіанці з Алеутських островів полювали на цих птахів, що в деяких випадках привело до зникнення цілих популяцій, як це трапилося на острові Пасхи. Як тільки в Європі стало розвиватися мореплавство, європейці також стали полювати на них заради вживання в їжу або просто для задоволення, ловлячи їх на наживку. Спортивні змагання з лову птахів досягли свого піку під час масового заселення Австралії і припинилися тільки тоді, коли швидкість кораблів стала такою, що з них стало незручно ловити рибу, а також з'явилися закони, що обмежили застосування вогнепальної зброї. У 19 столітті колонії альбатросів на півночі Тихого океану стали відвідувати мисливці за пір'ям для дамських капелюшків, що трохи не привело до вимирання білоспинного альбатроса.
З 21 виду альбатросів, що визнаються Міжнародним союзом охорони природи, 19 знаходяться під охороною цієї організації, оскільки їм так чи інакше загрожує небезпека вимирання, а ще 2 види близькі до цього статусу. Два види — амстердамський (Diomedea amsterdamensis) і чатемський альбатроси (Thalassarche eremita) — визнані такими, що знаходяться в критичному стані. Одним із загрозливих чинників є розвиток рибальства ярусним способом, при якому альбатросів й інших морських птахів привертає наживка з рибного тельбуха, насаджена на гачок. Щорічна загибель альбатросів, що попалися на гачок, оцінюється орнітологами від 100 до 300 тис. особин. Посилює ситуацію і неконтрольоване браконьєрське рибальство.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekF4TDB4aGVYTmhibDloYkdKaGRISnZjM05mWTJocFkydGZjbVZ0WVdsdWN5NXFjR2N2TWpVd2NIZ3RUR0Y1YzJGdVgyRnNZbUYwY205emMxOWphR2xqYTE5eVpXMWhhVzV6TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Ще одним чинником ризику є розповсюдження інтродукованих (тобто чужорідних, невластивих даній місцевості, завезених людиною) видів тварин, таких як щурі або здичавілі коти, які нападають на дорослих птахів та поїдають їх яйця і пташенят. Історично альбатроси завжди гніздилися там, де були відсутні наземні хижаки, і, таким чином, у них не виробилося рефлексів захисту. Заподіяти збиток можуть навіть такі дрібні гризуни, як миші: на острові Гоф пташенята тристанського альбатроса були атаковані інтродукованими домовими мишами (Mus musculus), які майже в 300 разів менші їх за розміром. Інтродуковані види можуть заподіяти і непрямий збиток: велика рогата худоба на острові Амстердам спустошила трав'яний покрив, у якому амстердамські альбатроси ховали гнізда.
Серед проблем, з якими зіткнулися багато видів морських птахів, — плаваюче пластмасове сміття. З 1960-х років, коли з'явилися перші пластмасові вироби, кількість сміття в океані істотно зросла. Сміття потрапляє в море найрізноманітнішими способами: з судів, що проходять мимо, з пляжів і з гирл річок. Воно осідає в шлунках птахів, не перетравлюючись, або перекриває шлунково-кишковий тракт так, що птахи страждають від голоду. Дослідження птахів у північній частині Тихого океану показало, що попадання сміття всередину прямо впливає на вагу і фізичний стан птахів. Іноді батьки відригують шматочки пластмаси пташенятам разом з їжею під час годування. Вивчаючи темноспинного альбатроса (Phoebastria immutabilis) на атолі Мідвей, орнітологи виявили у померлих природною смертю пташенят більшу кількість сміття, чим у загиблих у результаті нещасних випадків. Хоча пластмаса безпосередньо не впливає на смертність, вона є причиною фізіологічного стресу і примушує пташенят не відчувати голод, вимагати менше їжі, тим самим зменшуючи свої шанси на виживання.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTh4THpFeUwwRnNZbUYwY205emMxOW9iMjlyTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Вчені і громадські організації, що займаються охороною навколишнього середовища (головним чином, BirdLife International та її партнери), працюють у контакті з урядами країн і риболовецькими компаніями з метою зменшити загрози, з якими стикаються альбатроси. Щоб зменшити смертність птахів при попаданні на гачок при ярусному лові, використовуються додаткові запобіжні засоби: лов у темний час доби, використання наживки на чималій глибині, обваження волосіні й використання пташиних відлякувачів. Наприклад, у результаті сумісного проєкту орнітологів і риболовецьких компаній у Новій Зеландії було успішно випробувано пристрій, який опускав волосінь нижче за планку, на яку були в змозі упірнути зникаючі види альбатросів.
Вважають, що використання деяких з перерахованих технологій на Фолклендських островах за останні 10 років значно зменшило загибель чорнобривих альбатросів. Крім того, члени природоохоронних організацій працюють над відновленням первинного природного балансу на островах, видаляючи чужорідні види тварин, що загрожують популяції альбатросів.
У результаті зусиль міжнародних природоохоронних організацій у 2001 році було підписано міжнародну Угоду про охорону альбатросів і буревісників (англ. Agreement on the Conservation of Albatrosses and Petrels), яка в 2004 році набрала чинності. Документ зобов'язує сторони, що підписали його, докласти зусиль до зменшення загибелі птахів при вилові риби, скоротити забруднення навколишнього середовища і очистити острови з пташиними колоніями від інтродукованих видів тварин. Станом на 2008 рік угода була ратифікована урядами одинадцяти держав: Австралії, Великої Британії, Іспанії, Нової Зеландії, Перу, Франції, Еквадору, ПАР, Чилі, Аргентини і Норвегії. Крім того, угоду підписала, але ще не ратифікувала Бразилія.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekppTDFSb1pWOXlhVzFsWDI5bVgzUm9aVjloYm1OcFpXNTBYMDFoY21sdVpYSmZMVjlEYjJ4bGNtbGtaMlV1YW5Cbkx6RTNNSEI0TFZSb1pWOXlhVzFsWDI5bVgzUm9aVjloYm1OcFpXNTBYMDFoY21sdVpYSmZMVjlEYjJ4bGNtbGtaMlV1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Альбатроси в культурі
Альбатросів іноді описують як «найбільш легендарних птахів», з ними пов'язана багато міфів і легенд. Навіть у наші дні багато хто вірить, що спричинення шкоди альбатросові може принести нещастя, хоча це повір'я пішло з відомого твору англійського поета-романтика Семюела Колріджа «Поема про старого моряка», у якій моряка чекає покарання долі за те, що він вбиває альбатроса. Французький поет Шарль Бодлер у вірші «Альбатрос» метафорично порівнює спійманого моряками альбатроса із знедоленим поетом.
У наш час альбатроси часто стають частиною творів поп-культури: наприклад, героями шоу «Albatross» британської комік-групи Монті Пайтон. У фільмі «Місія „Сереніті“» альбатросом називали героїню Саммер Ґлау (англ. Summer Glau), посилаючись на широко розповсюджений метафоричний образ цього птаха.
Систематика
У даний час розрізняють від 13 до 24 видів альбатросів, розбитих на 4 роди. Класифікація на рівні видів знаходиться у стадії обговорення і наукових дебатів, проте більшість учених-орнітологів визнають 21 вид. Серед чотирьох родів (Diomedea, Thalassarche, Phoebastria і Phoebetria) умовно часто виділяють дві морфологічно близькі групи: роди Phoebastria і Diomedea входять до однієї групи, а Thalassarche і Phoebetria — до іншої.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemMxTDBGc1ltRjBjbTl6YzE5d2FIbHNiMmRsYm5rdWJHRjBMbk4yWnk4eU5UQndlQzFCYkdKaGRISnZjM05mY0doNWJHOW5aVzU1TG14aGRDNXpkbWN1Y0c1bi5wbmc=.png)
Існує кілька основних гіпотез про положення альбатросів у системі класифікації птахів. Наприклад, у класифікації Сіблі-Алквіста (1990 рік), що ґрунтується на результатах порівняльної гібридизації геномів, всі морські птахи (включаючи й альбатросів), а також і деякі інші групи птахів, поміщені в один величезний ряд лелекоподібних. Орнітологічні товариства Європи, Північної Америки, ПАР, Австралії і Нової Зеландії дотримуються традиційнішої гіпотези, згідно з якою альбатроси є частиною ряду буревісникоподібних. Від інших родин цього ряду вони відрізняються як генетично, так і за морфологічними характеристиками: розміром, будовою ніг і розташуванню носової трубки.
Усередині самої родини історія класифікації таксонів триває вже декілька століть. Спочатку всі альбатроси були зараховані до єдиного роду Diomedea, але в 1852 році німецький ботанік-систематик і зоолог Людвіг Райхенбах розділив їх на чотири роди. Надалі їх об'єднували і знову розділяли кілька разів, внаслідок чого до 1965 року було відомо вже 12 родів альбатросів (проте не більше 8 одночасно): Diomedea, Phoebastria, Thalassarche, Phoebetria, Thalassageron, Diomedella, Nealbutrus, Rhothonia, Julietata, Galapagornis, Laysanornis і Penthirenia.
У 1965 році була зроблена чергова спроба об'єднати всі види птахів у 2 роди: «справжні альбатроси» (Diomedea) і «димчасті альбатроси» (Phoebetria, група птахів, що має риси альбатросів, але в порівнянні з ними «примітивніша»). Така спрощена система була заснована на морфологічному аналізі Елліота Куеса 1866 року і майже не враховувала пізніші дослідження і навіть ігнорувала деякі припущення самого Куеса.
У 1996 році Ґері Нан (англ. Gary Nunn) з Американського музею природознавства спільно з іншими дослідниками з різних країн почав дослідження мітохондріальної ДНК всіх 14 досліджених на той час видів і прийшов до висновку, що в межах альбатросових можна виділити чотири, а не дві монофілетичні групи. Учені запропонували повернути два з раніше втрачених родів — Phoebastria і Thalassarche, розподіливши частину птахів між ними. Першими такий розподіл визнали Британське орнітологічне товариство (англ. British Ornithologists' Union) і відомства ПАР, а пізніше — і більшість учених у світі.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelpqTDBkeVpYbG9aV0ZrTG1wd1p5OHlOVEJ3ZUMxSGNtVjVhR1ZoWkM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Якщо щодо класифікації на рівні родів є певний консенсус, то щодо кількості видів існують розбіжності. У минулому різними вченими було описано до 80 різних видів цих птахів, більшість з яких помилково приписувалися молодим птахам інших видів, що значно відрізняються від своїх батьків. Ґрунтуючись на результатах своїх робіт з ідентифікації родів, Кріс Робертсон (англ. Chris Robertson) і Гері Нан у 1998 році запропонували переглянути існуючу систему і виділити 24 види замість 14 відомих на той момент. У цій проміжній системі статус багатьох підвидів був підвищений до рівня виду, що здійняло хвилю критики з боку інших орнітологів. Пізніше одні дослідження підтверджували це розділення, а інші його спростовували. У 2004 році на основі результатів аналізу мтДНК і мікросателітів, проведеного Робертсоном і Наном, було досягнуто консенсусу, що види альбатрос антиподів (Diomedea antipodensis) і тристанський альбатрос (Diomedea dabbenena) відмінні від мандрівного альбатроса (Diomedea exulans), проте, з іншого боку, передбачуваний вид Diomedea gibsoni недостатньо відрізняється від альбатроса антиподів. Більшість із запропонованих видів, 21, визнається багатьма вченими групами, і, зокрема, Міжнародним союзом охорони природи, але є і відмінні думки — наприклад, Джон Пенгалларік (англ. John Penhallurick) і Майкл Вінк (англ. Michael Wink) у 2004 році запропонували зменшити кількість видів до 13, включаючи і об'єднання мандрівного альбатроса з амстердамським (Diomedea amsterdamensis). У будь-якому випадку, орнітологи погоджуються з необхідністю подальших досліджень з метою досягти загального консенсусу.
Види
Види альбатросів за версією Міжнародного союзу охорони природи і організації BirdLife International:
- Альбатрос (Diomedea)
- Альбатрос мандрівний (D. exulans)
- Альбатрос антиподів (D. [exulans] antipodensis)
- Альбатрос острівний (D. [exulans] amsterdamensis)
- Альбатрос тристанський (D. [exulans] dabbenena)
- Альбатрос королівський північний (D. [epomorpha] sanfordi)
- Альбатрос королівський (D. epomophora)
- Phoebastria
- Альбатрос галапагоський (P. irrorata)
- Альбатрос жовтоголовий (P. albatrus)
- Альбатрос чорноногий (P. nigripes)
- Альбатрос гавайський (P. immutabilis)
- Thalassarche
- Альбатрос чорнобровий (T. melanophris )
- Альбатрос кемпбеллівський (T. [melanophris] impavida)
- Альбатрос сірощокий (T. cauta)
- Альбатрос чатемський (T. [cauta] eremita)
- Альбатрос баунтійський (T. [cauta] salvini)
- Альбатрос сіроголовий (T. chrysostoma)
- Альбатрос смугастодзьобий (T. chlororhynchos)
- Альбатрос індоокеанський (T. carteri)
- Альбатрос Буллера (T. bulleri)
- Бурий альбатрос (Phoebetria)
- Альбатрос бурий (P. fusca)
- Альбатрос довгохвостий (P. palpebrata).
Примітки
- Weimerskirch, Henri (Oct 2004). Wherever the Wind May Blow. Natural History Magazine. [ 26 квітня 2016 у Wayback Machine.] Прочитане 2011-01-07
- Brooke, M. (2004). Albatrosses And Petrels Across The World Oxford University Press, Oxford, UK
- Olson, S. L., Hearty, P. J. (2003) «Probable extirpation of а breeding colony of Short-tailed Albatross (Phoebastria albatrus) on Bermuda by Pleistocene sea-level rise» Proceedings of the National Academy of Science 100: (22) 12825-12829. DOI:10.1073/pnas.1934576100
- Lequette, B., Verheyden, C., Jowentin, P. (1989). . The Condor. 91: 732—135. Архів оригіналу за 5 лютого 2018. Процитовано 4 лютого 2018.
- Pennycuick, C. J. (1982). «The flight of petrels and albatrosses (Procellariiformes), observed in South Georgia and its vicinity». Philosophical Transactions of the Royal Society of London B 300: 75—106. DOI:10.1098/rstb.1982.0158
- Tickell, W. L. N. (2000). Albatrosses. Sussex: Pica Press,
- Weimerskirch H, Guionnet T, Martin J, Shaffer SA, Costa DP. (2000) «Fast and fuel efficient? Optimal use of wind by flying albatrosses» Proc Biol Sci 267: (1455) 1869-74. DOI:10.1098/rspb.2000.1223
- Warham, J. (1996). The Behaviour, Population, Biology and Physiology of the Petrels. London: Academic Press,
- Cocker, M., & Mabey, R., (2005) Birds Britannica London: Chatto & Windus,
- Croxall, J. P., Silk, J. R. D., Phillips, R. A., Afanasyev, V., Briggs, D. R., (2005) «Global Circumnaviagtions: Tracking year-round ranges of nonbreeding Albatrosses» Science 307: 249–250. DOI:10.1126/science.1106042
- Croxall, J. P. & Prince, P. A. (1994). «Dead or alive, night or day: how do albatrosses catch squid?» Antarctic Science 6: 155–162
- Prince, P. A., Huin, N., Weimerskirch, H., (1994) «Diving depths of albatrosses» Antarctic Science 6: (3) 353–354.
- Cobley, N. D. (1996). (PDF). Marine Ornithology. 24: 45—46. Архів оригіналу (PDF) за 12 липня 2007. Процитовано 20 червня 2008.
- Fisher, H. I., (1976) Some dynamics of а breeding colony of Laysan Albatrosses. Wilson Bulletin 88: 121–142
- Robertson, C. J. R. (1993). «Survival and longevity of the Northern Royal Albatross Diomedea epomophora sanfordi at Taiaroa Head» 1937-93. Emu 93: 269–276
- Jouventin, P., Monicault, G. de & Blosseville, J.M. (1981) «La danse de l'albatros, Phoebetria fusca». Behaviour 78: 43—80. DOI:10.1163/156853981X00257
- Pickering, S. P. C., & Berrow, S. D. (2001). (PDF). Marine Ornithology. 29: 29—37. Архів оригіналу (PDF) за 20 грудня 2019. Процитовано 21 червня 2008.
- Anderson, D. J. & Cruz, F. (1998) Biology and management of the Waved Albatross at the Galapagos Islands. Pp. 105–109 in Albatross Biology and Conservation (Roberston, G. & Gales, R. eds) Chipping Norton: Surrey Beatty and & Sons
- Warham, J. (1990) The Petrels — Their Ecology and Breeding Systems London: Academic Press
- Warham, J. (1976). (PDF). Proceedings of the New Zealand Ecological Society. 24: 84—93. Архів оригіналу (PDF) за 24 липня 2006. Процитовано 21 червня 2008.
- Carboneras, C. (1992) «Family Diomedeidae (Albatross)» in Handbook of Birds of the World Vol 1. Barcelona: Lynx Edicions,
- Åkesson, S., & Weimerskirch, H., (2005) «Albatross Long-Distance Navigation: Comparing Adults And Juveniles» Journal of Navigation 58: 365–373.
- Safina, C. (2002) Eye of the Albatross: Visions of Норі and Survival New York: Henry Holt & Company
- IUCN, 2004. Red List: Albatross Species [ 27 квітня 2006 у Wayback Machine.]. Retrieved 13 вересня 2005
- Brothers NP. 1991. «Albatross mortality and associated bait loss in the Japanese longline fishery in the southern ocean.» Biological Conservation 55: 255–268.
- BBC News, 2005. Albatross chicks attacked by mice [ 17 листопада 2006 у Wayback Machine.]. Retrieved 6 березня 2006.
- Spear, L. B., Ainley, D. G. & Ribic, C. A. (1995). «Incidence of plastic in seabirds from the tropical Pacific, 1984-91: relation with distribution of species, sex, age, season, year and body weight» Marine Environmental Research 40: 123–146
- Auman, H. J., Ludwig, J. P., Giesy, J. P., Colborn, T., (1997) «Plastic ingestion by Laysan Albatross chicks on Sand Island, Midway Atoll, in 1994 and 1995» in Albatross Biology and Conservation (ed by G. Robinson and R. Gales). Surrey Beatty & Sons: Chipping Norton. Pp. 239-44 [1] [ 30 жовтня 2005 у Wayback Machine.]
- Food and Agriculture Organisation (1999) The incidental catch of seabirds by longline fisheries: worldwide review and technical guidelines for mitigation. FAO Fisheries Circular No. 937. Food and Agriculture Organization of the United Nations, Rome. [2] [ 6 березня 2010 у Wayback Machine.]
- O'Toole, Decland & Molloy, Janice (2000) «Preliminary performance assessment of an underwater line setting device for pelagic longline fishing» New Zealand Journal of Marine and Freshwater Research 34: 455–461. [3] [ 27 вересня 2007 у Wayback Machine.]
- Reid, A. T., Sullivan, B. J., Pompert, J., Enticott, J. W., Black, A. D., (2004) «Seabird mortality associated with Patagonian Toothfish (Dissostichus eleginoides) longliners in Falkland Islands waters.» Emu 104: (4) 317–325
- Australian Antarctic Division Agreement on the Conservation of Albatrosses and Petrels Site [ 6 квітня 2011 у Wayback Machine.] Retrieved 2 вересня 2006
- Alexander, W. B., Fleming C. A., Falla R. A., Kuroda N. H., Jouanin C., Rowan M. K., Murphy R. C., Serventy D. L., Salomonsen F., Ticknell W. L. N., Voous K. H., Warham J., Watson G. E., Winterbottom J. M., and Bourne W. R. P. 1965. «Correspondence: The families and genera of the petrels and their names.» Ibis 107: 401-5.
- Nunn, G. B., Cooper, J., Jouventin, P., Robertson, C. J. R. and Robertson G. G. (1996) «Evolutionary relationships among extant albatrosses (Procellariiformes: Diomedeidae) established from complete cytochrome-b gene sequences». Auk 113: 784–801. [4] [ 17 грудня 2008 у Wayback Machine.]
- Double, M. C. & Chambers, G. K., (2004). «The need for the parties to the Agreement on Albatrosses and Petrels (ACAP) to establish а robust, defendable and transparent decision-making process for the construction and maintenance of their species lists». Proceedings of the Scientific Meeting of Agreement on Albatrosses and Petrels (ACAP) , Hobart, Australia, 8—9 November 2004
- Robertson, C. J. R. and Nunn, G. B. (1998) «Towards а new taxonomy for albatrosses» in: Proceedings First International Conference on the Biology and Conservation of Albatrosses, G. Robertson & R. Gales (Eds), Chipping Norton: Surrey Beatty & Sons, 13—19
- Burg, T. M., & Croxall, J. P. (2004) «Global population structure and taxonomy of the wandering albatross species complex». Molecular Ecology 13: 2345–2355. [6] [ 27 вересня 2006 у Wayback Machine.]
- Penhallurick, J. and Wink, M. (2004). «Analysis of the taxonomy and nomenclature of the Procellariformes bawed on complete nucleotide sequences of the mitochondrial cytochrome b gene» Emu 104: 125–147
Посилання
- Альбатросові [ 22 березня 2022 у Wayback Machine.] / ВУЕ
- Альбатросові [ 22 листопада 2016 у Wayback Machine.] / УРЕ
- (рос.)
- Фотографії птахів родини альбатросових [ 27 травня 2008 у Wayback Machine.] — на сайті Animal Diversity Web (англ.)
- Відео альбатросових — на сайті Internet Birds Collection (англ.)
- — інформація про альбатросів та загрози їм на сайті BirdLife International (англ.)
- Albatrosses of the World [ 4 серпня 2008 у Wayback Machine.] на сайті Birds Photo Index — колекція фотографій різних видів (англ.)
- Michael Brooke, John Cox (2004). Albatrosses and Petrels Across the World. ISBN . (англ.)
Ця стаття належить до Української Вікіпедії. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Albatrosovi Pivnichnij korolivskij albatros Diomedea sanfordi Biologichna klasifikaciya Domen Eukarioti Eukaryota Carstvo Tvarini Animalia Tip Hordovi Chordata Klas Ptahi Aves Ryad Burevisnikopodibni Procellariiformes Rodina Albatrosovi Diomedeidae G R Grey 1840 Areal albatrosovih blakitnij Rodi Albatros Diomedea Burij albatros Phoebetria Phoebastria Thalassarche Posilannya Vikishovishe Diomedeidae Vikividi Diomedeidae EOL 8008 ITIS 174513 NCBI 37067 Fossilworks 39692 Albatro si abo albatro sovi Diomedeidae rodina morskih ptahiv ryadu burevisnikopodibnih Procellariiformes shiroko rozpovsyudzhenih u Pivdennomu okeani vodi navkolo Antarktidi i v pivnichnij chastini Tihogo okeanu Na pivnochi Atlantiki voni vidsutni prote na pidstavi vikopnih zalishkiv mozhna pripustiti sho ranishe voni zustrichalisya i tam Albatrosi ye odnimi z najkrupnishih litayuchih ptahiv a u mandrivnogo Diomedea exulans i pivdennogo korolivskogo albatrosiv Diomedea epomophora rozmah kril dosyagaye rekordnoyi velichini do 3 7 m i navit bilshe U zabarvlenni operennya u bilshosti albatrosiv perevazhayut chorni bili j buri kolori Nizdri mistyatsya po bokah dzoba kozhna v okremij trubochci Krila vuzki j dovgi Molodi ptahi nabirayut viglyadu doroslih osobin na 4 5 j rik zhittya Zazvichaj vsih albatrosiv podilyayut na 4 rodi ale z privodu kilkosti vidiv sered ornitologiv ye pevni rozbizhnosti Albatrosovi komfortno vidchuvayut sebe v povitri umilo vikoristovuyuchi dinamichne i pohile shiryannya dlya podolannya znachnih vidstanej z maloyu energiyeyu Zhivlyatsya kalmarami riboyu krilem polyuyuchi na poverhni morya abo pirnayuchi za zdobichchyu z povitrya Rozmnozhuyutsya v koloniyah perevazhno vlashtovuyuchi svoyi gnizda na viddalenih okeanichnih ostrovah chasto spilno z inshimi vidami ptahiv Monogamni formuvannya pari mizh samcem i samiceyu zajmaye dosit bagato chasu zazvichaj dekilka rokiv pri comu zalicyannya suprovodzhuyetsya shlyubnimi tancyami Pislya utvorennya para zberigayetsya protyagom vsogo zhittya Sezon rozmnozhennya i vihovannya mozhe trivati bilshe roku pochinayuchi z kladki yayec i zakinchuyuchi pershim polotom molodih ptashenyat U kladci buvaye tilki odne yajce Z 21 vidu albatrosovih sho viznayutsya Mizhnarodnim soyuzom ohoroni prirodi 19 znahodyatsya pid zahistom ciyeyi organizaciyi yak vidi yakim bilshoyu chi menshoyu miroyu zagrozhuye nebezpeka vimiraniya U minuli stolittya populyaciya cih ptahiv rizko znizilasya unaslidok yih masovogo vinishuvannya zaradi pir ya dlya damskih kapelyushkiv a u nash chas yih isnuvannyu zagrozhuyut introdukovani tobto nevlastivi danij miscevosti zavezeni tvarini taki yak zdichavili koti yaki polyuyut za yajcyami ptashenyatami i gnizdovimi ptahami zabrudnennya navkolishnogo seredovisha visnazhennya ribnih zapasiv morya i zagibel u riboloveckih snastyah pri yarusnomu lovi Visokoyu ye smertnist ptahiv pri ribnomu lovi na gachok z nazhivkoyu yaka privablyuye ptahiv Uryadovi i prirodoohoronni organizaciyi rozroblyayut zahodi dlya zmenshennya ciyeyi zagrozi EvolyuciyaU svoyih robotah Sibli i Alkvist na pidstavi vivchennya adaptivnogo rozhodzhennya prishli do visnovku sho ryad burevisnikopodibnih do yakogo vhodyat albatrosi bere svij pochatok v oligoceni 35 20 mln rokiv tomu Prote mozhlivo cya grupa z yavilasya she ranishe skam yanili reshtki ptahiv rodu Tytthostonyx yakij zazvichaj asociyuyetsya z burevisnikopodibnimi nalezhat do krejdyanogo periodu 70 mln rokiv tomu Molekulyarnij analiz pokazuye sho pershimi vid yedinogo starodavnogo stovbura vidijshli burevisniki Procellariidae potim albatrosi a piznishe kachurkovi Hydrobatidae i pirnayuchi burevisniki Pelecanoididae Najbilsh ranni vikopni znahidki albatrosiv nalezhat do eocenu hocha deyaki z nih vidneseni do rodini lishe jmovirno z suchasnimi ptahami voni mayut malo spilnogo Sered znahidok mozhna nazvati rodi Murunkus serednij eocen Uzbekistan Manu rannij oligocen Nova Zelandiya i odnu neopisanu formu piznij oligocen Pivdenna Karolina SShA Krim togo she odna skam yanilist Plotornis serednij miocen Franciya ranishe vidnesena do burevisnikiv u nash chas koli takozh rozglyadayetsya yak predstavnik albatrosiv V ostannomu vipadku znahidka nalezhit do serednogo miocenu koli suchasni rodi albatrosiv vzhe sformuvalisya Pro ce svidchat reshtki vidiv Phoebastria californica i Diomedea milleri sho nalezhat do serednogo miocenu 15 mln rokiv tomu i viyavleni v Kaliforniyi SShA Analogichni znahidki v pivdennij pivkuli dovodyat rozbizhnist rodiv Phoebetria i Thalassarche blizko 10 mln rokiv tomu U pivnichnij pivkuli vidomo bilshe vikopnih znahidok albatrosiv nizh u pivdennij Bagato form viyavleno takozh i v pivnichnij chastini Atlantichnogo okeanu de v nash chas koli albatrosi vidsutni prichomu bilshist znahidok vidnosyat do rodu Phoebastria Napriklad zalishki starodavnoyi koloniyi bilospinnogo albatrosa Phoebastria albatrus buli vidkriti na odnomu z Bermudskih ostroviv Krim togo zalishki vidu Phoebastria anglica buli viyavleni u vidkladennyah Pivnichnoyi Karolini SShA i Angliyi Zagalna harakteristikaOpis Na vidminu vid bilshosti inshih burevisnikopodibnih albatrosi vklyuchayuchi i zobrazhenogo chornonogogo albatrosa Phoebastria nigripes nepogano peresuvayutsya suhodolom Albatrosi veliki ptahi najbilshi sered vsih burevisnikopodibnih Dzob velikij mogutnij i z gostrimi krayami naddzob ya na kinci gachkuvato zalomleno Dzob skladayetsya z dekilkoh rogovih plastinok i maye paru dovgih trubochok nizdriv sho dali odnu z nazv ryadu trubkonosi Na vidminu vid inshih burevesnikopodibnih u albatrosiv nizdri roztashovani z bokiv dzoba a ne u verhnij jogo chastini Zavdyaki takim nizdryam u albatrosiv ye gostrij nyuh sho ridko zustrichayetsya u ptahiv i yak i predstavniki inshih sporidnenih rodin albatrosi shukayut dzherela kormu za zapahom Na nogah zadnij palec vidsutnij a tri peredni palci zv yazano sucilnimi peretinkami Lapi silni v porivnyanni z inshimi trubkonosimi zi vsogo ryadu tilki albatrosi i pivdennij gigantskij burevisnik Macronectes giganteus zdatni dobre peresuvatisya suhodolom Operennya doroslih ptahiv u bilshosti vidiv zazvichaj maye rizni variaciyi chornogo verhu i zovnishnoyi chastini kril i bilih grudej Zabarvlennya ptahiv variyuye vid majzhe povnistyu bilogo yak u samciv pivdennogo korolivskogo albatrosa Diomedea epomophora u yakih temnimi zalishayutsya lishe kinchiki i krayi kril do temno burogo yak v ostrivnogo albatrosa Diomedea amsterdamensis pir ya yakogo perevazhno temno bure a na grudyah ye virazna temno korichneva smuga U deyakih vidiv z rodiv Thalassarche i Phoebastria na golovi ye osoblivi vidmitini na zrazok plyam navkolo ochej chi siri abo zhovti plyami na potilici Tri vidi albatrosiv chornonogij albatros Phoebastria nigripes temnospinnij dimchastij albatros Phoebetria fusca i svitlospinnij dimchastij albatros Phoebetria palpebrata znachno vidriznyayutsya vid inshih ptahiv yih operennya majzhe povnistyu temno korichneve abo temno sire u svitlospinnogo dimchastogo albatrosa U molodih ptahiv operennya dekilka vidriznyayetsya vid operennya doroslih osobin i yim potribno kilka rokiv dlya pridbannya zrilogo zabarvlennya Rozmah kril u deyakih vidiv z rodu Diomedea zokrema u mandrivnogo i pivdennogo korolivskogo albatrosiv najbilshij sered vsih vidiv ptahiv sho zhivut nini i mozhe perevishuvati 340 sm U reshti vidiv rozmah kril pomitno menshij Krila zhorstki dovgi vuzki i dugopodibni z potovshenoyu perednoyu kromkoyu obtichnoyi formi Ptahi zdatni dolati znachni vidstani i pri poloti vikoristovuyut odin z dvoh mozhlivih tehnichnih prijomiv dinamichne abo pohile shiryannya Pri dinamichnomu shiryanni voni otrimuyut energiyu vertikalnogo gradiyentu vitru peremishayuchis u gorizontalnih povitryanih potokah z riznoyu shvidkistyu vitru i tim samim ekonomlyat vlasni sili Pri pohilomu shiryanni albatrosi nabirayut visotu pri zustrichnomu vitri i potim shiryayut u zvorotnomu napryami Vidnosna dalnist shiryannya albatrosiv stanovit vid 1 22 do 1 23 tobto pri opuskanni na kozhen metr visoti voni v zmozi proletiti 22 23 metri Pri nabori visoti vikoristovuyut plechovi suhozhillya yaki pri roztyaganni fiksuyut krilo i dozvolyayut utrimuvati jogo bez m yazevih zusil adaptaciya vlastiva albatrosam i gigantskim burevisnikam Najbilsh energetichno vitratna chastina polotu dlya albatrosa ce zlit Same v cej chas albatrosi roblyat zmahi krilami Na znimku bilospinnij albatros Phoebastria albatrus sho zlitaye Okrim zastosuvannya pevnoyi tehniki shiryannya albatrosi vikoristovuyut i peredbacheni meteoroligichni umovi u pivdennij pivkuli pri rusi na pivnich ubik vid gnizdovoyi koloniyi voni vidhilyayutsya za godinnikovoyu strilkoyu a u zvorotnij bik proti neyi Voni tak dobre adaptuvalisya do povitryanogo sposobu zhittya sho sercevij ritm u poloti blizkij do fonovoyi chastoti udariv sercya u stani spokoyu Taka efektivnist dosyagayetsya za rahunok togo sho osnovni vitrati energiyi pid chas poshuku yizhi vitrachayutsya ne na podolannya vidstani a na zlit posadku i polyuvannya Mayuchi chudovi zdibnosti do trivalogo polotu albatrosi dolayut velichezni vidstani u poshukah shirokoyi rozkidanoyi kormovoyi bazi i pri comu vitrachayut neveliku kilkist energiyi Budova kril dozvolyaye znahoditisya v povitri trivalij chas ale robit albatrosiv zalezhnimi vid vitru i hvil i nedostatno pristosovanimi do aktivnogo polotu U bilshosti vidiv muskulatura rozvinena nedostatno dlya trivalogo mahovogo polotu U bezvitri ptahi vimusheni trivalij chas vidpochivati na poverhni morya do tih pir poki poriv vitru ne dopomozhe yim zletiti Splyat voni takozh na mori a ne v povitri yak ce kolis vvazhalosya U vidiv rodu Phoebastria ye she odin sposib polotu voni rivkom roblyat zmah krilami a potim plavno shiryayut u povitri Rozpovsyudzhennya Bilshist albatrosiv meshkayut u pivdennij pivkuli vid Antarktidi na pivdni do Avstraliyi Pivdennoyi Afriki i Pivdennoyi Ameriki na pivnochi Viklyuchennyam ye chotiri vidi z rodu Phoebastria tri z yakih poshireni v pivnichnij chastini Tihogo okeanu vid Gavajskih ostroviv do Yaponskih Kaliforniyi i Alyaski a odin galapagoskij albatros Phoebastria irrorata gnizditsya na Galapagoskih ostrovah i goduyetsya u tihookeanskogo uzberezhzhya Pivdennoyi Ameriki Rozpovsyudzhennya perevazhno na visokih shirotah poyasnyuyetsya morfologichnimi osoblivostyami yaki vimagayut nayavnist vitru pri shiryanni Slabka zdibnist do aktivnogo mahovogo polotu robit vazhkozdijsnennim zavdannya peretinu ekvatorialnoyi shtilovoyi smugi Vinyatkom ye galapagoskij albatros yakij koristuyetsya vitrami sho viklikayutsya holodnoyu okeanichnoyu techiyeyu Gumboldta Galapagoskij albatros Phoebastria irrorata yedinij vid albatrosiv sho meshkaye na shiroti ekvatora Prichini za yakimi albatrosi vimerli v pivnichnij Atlantici tochno nevidomi Prote vvazhayut sho koloniya bilospinnih albatrosiv na Bermudskih ostrovah znikla unaslidok teplogo mizhlodovikovogo periodu sho viklikav zatoplennya misc gnizduvannya Predstavniki deyakih pivdennih vidiv inodi vipadkovo zalitayut na pivnich i zalishayutsya tam protyagom desyatilit Odin z takih vignanciv albatros Thalassarche melanophris protyagom bagatoh rokiv povertavsya v koloniyu pivnichnih olush Morus bassanus v Shotlandiyi v nadiyi znajti tam sobi paru Vikoristannya suputnikovogo sposterezhennya daye uchenim ornitologam horoshu kartinu peresuvannya albatrosiv v okeani Voni ne zdijsnyuyut sezonnih migracij prote pislya zakinchennya periodu rozmnozhennya rozoseredzhuyutsya u velikomu diapazoni ta u razi pivdennih vidiv chasto zdijsnyuyut pripolyarni navkolosvitni podorozhi Ye svidoctvo togo sho u riznih vidiv vse zh taki ye rozdilennya prirodnih zon Porivnyannya ekologichnih nish dvoh blizkih vidiv kempebellivskogo Thalassarche impavida i sirogolovogo albatrosiv Thalassarche chrysostoma sho gnizdyatsya na ostrovah Kempbell u Novij Zelandiyi pokazalo sho v pershomu vipadku ptahi goduyutsya v rajoni milin ostrova Kempbell a v drugomu v pelagichnij okeanichnij zoni Mandrivnij albatros takozh shukaye sobi prozhitok strogo u vodah zavglibshki ponad 1000 m sho dalo privid odnomu uchenomu vidmititi Take vrazhennya sho ptahi bachat znak Vhodu nemaye tam de glibina zmenshuyetsya do menshe 1000 m angl It almost appears as if the birds notice and obey a No Entry sign where the water shallows to less than 1000 m Krim togo rizni zoni prozhivannya sposterigayutsya navit u samic i samciv odnogo vidu doslidzhennya shodo tristanskogo albatrosa Diomedea dabbenena pokazalo sho rozmnozhuyuchis na ostrovi Gof angl Gough Island samci pislya shlyubnogo periodu vidlitayut na zahid vid nogo a samki na shid Zhivlennya Dimchastij albatros u zmozi upirnuti na glibinu do 12 5 m Na znimku temnospinnij dimchastij albatros Phoebetria fusca Osnovu racionu albatrosiv skladayut golovonogi molyuski riba i rakopodibni hocha pri nagodi voni zhivlyatsya zooplanktonom abo padlom Varto vidznachiti sho dlya bilshosti vidiv vicherpna informaciya zibrana lishe pid chas rozmnozhennya koli albatrosi povertayutsya z polyuvannya do misc gnizduvannya i mozhe ne vrahovuvati inshi periodi Znachennya kozhnogo z pererahovanih dzherel yizhi mozhe variyuvati u riznih vidiv i navit u riznih populyacij odnogo vidu Deyaki ptahi perevazhno polyuyut na kalmariv inshi nadayut perevagu krilyu abo ribi Z dvoh vidiv sho meshkayut na Gavajskih ostrovah odin chornonogij albatros Phoebastria nigripes perevazhno zhivlyatsya riboyu a drugij temnospinnij albatros Phoebastria immutabilis perevazhno kalmarami Na pidstavi pokaznikiv vbudovanih datchikiv yaki zapisuyut chas zakovtuvannya vodi i tim samim dayut znati chas prijomu yizhi bulo vislovleno pripushennya sho albatrosi shukayut sobi korm perevazhno v dennij chas dobi Analiz zalishkiv kalmariv yakih vidrignuli ptahi pokazav sho bagato kalmariv buli zanadto velikimi shob yih mozhna bulo zloviti zhivimi Krim togo v shlunkah buli znajdeni zalishki organizmiv teplih shirot kudi albatrosi navryad chi mogli zaletiti Na pidstavi otrimanih danih buv zroblenij visnovok sho u deyakih vidiv napriklad mandrivnogo albatrosa padlo mozhe zajmati znachnu chastinu racionu Dzherelo znajdenih mertvih kalmariv ye predmetom diskusij deyaki vvazhayut sho voni mozhut buti pokidkami ribalstva sho pomerli pid chas nerestu abo buli vikinuti inshimi organizmami sho zhivlyatsya cimi tvarinami perevazhno kitopodibnimi napriklad kashalotami Physeter macrocephalus korotkoplavcevimi grindami Globicephala macrorhynchus i visokocholimi plyashkonosami Hyperoodon ampullatus Inshi vidi taki yak chornobrivij abo sirogolovij albatrosi zhivlyatsya dribnishimi vidami kalmariv yaki u razi zagibeli zazvichaj tonut Otzhe dlya cih ptahiv padlo ne graye taku znachnu rol v yih racioni Do nedavnogo chasu vvazhalosya sho albatrosi znahodyat sobi prozhitok perevazhno na poverhni morya plavayuchi i hvatayuchi kalmariv ribu ta inshij korm vikinutij na poverhnyu okeanichnoyu techiyeyu hizhakami abo vnaslidok zagibeli Yak eksperiment ptaham uprovadili kapilyarni pristroyi sho reyestruyut maksimalnu glibinu na yaku voni zanuryuyutsya pri pirnanni Rezultati doslidzhennya pokazali sho deyaki vidi napriklad mandrivni albatrosi ne upirnayut bilsh nizh na metr a inshi yak dimchasti albatrosi zazvichaj zanuryuyutsya na glibinu do 5 m prote zdatni upirnuti i she glibshe do 12 5 m Krim togo ptahi mozhut upirnuti za zhertvoyu ne tilki z poverhni morya ale i z povitrya Rozmnozhennya Koloniya bilospinnogo albatrosa Phoebastria albatrus Albatrosi rozmnozhuyutsya v koloniyah zazvichaj na izolovanih ostrovah Yaksho ostriv velikij to voni viddayut perevagu krutim i skelyastim misam z horoshim dostupom do morya z riznih napryamkiv Prikladom takoyi koloniyi mozhe sluzhiti pivostriv Otago v rajoni mista Danidin u Novij Zelandiyi Koloniyi mozhut buti yak duzhe velikimi i gustonaselenimi napriklad shilnist gnizdiv yiv chornobrivogo albatrosa na Folklendskih ostrovah dosyagaye 70 gnizd na kozhni 100 m tak i dribnishimi i silno rozridzhenimi yak ce vlastivo albatrosam rodiv Diomedea i Phoebetria Istorichno na vsih ostrovah na yakih gnizdyatsya ptahi nazemni ssavci vidsutni Albatrosi duzhe filopatrichni tobto mayut tendenciyu povertatisya na te same misce de vilupilisya sami Napriklad za rezultatami doslidzhennya temnospinnogo albatrosa Phoebastria immutabilis buv zroblenij visnovok sho vidstan mizh gnizdom ptashenyati i jogo pershim vlasnim gnizdom u serednomu stanovit 22 m Albatrosam yak i bilshosti inshih morskih ptahiv pritamanna tipova K strategiya tobto voni zhivut nabagato dovshe za inshih ptahiv rozmnozhuyutsya v zrilishomu vici i znachnij chas prisvyachuyut vihovannyu potomstva Maksimalna trivalist zhittya albatrosiv u prirodi mozhe dosyagati 50 rokiv najstarishij vidomij pivnichnij korolivskij albatros Diomedea sanfordi buv okilcovanij u zrilomu vici j dali sposterigavsya protyagom 51 roku sho dalo privid uchenim viznachiti jogo pribliznij maksimalnij vik u 61 rik Stateva zrilist u ptahiv nastaye dosit pizno priblizno cherez 5 rokiv zhittya Prote vzhe dosyagnuvshi statevoyi zrilosti albatrosi ne pochinayut rozmnozhuvatisya she protyagom ryadu rokiv do 10 rokiv u deyakih vidiv Molodi ptahi vidviduyut koloniyu persh nizh pristupiti do rozmnozhennya i vitrachayut dekilka rokiv na zalicyannya za majbutnim partnerom pri comu ci zalicyannya suprovodzhuyutsya shlyubnimi ritualami i tancyami Povertayuchis u koloniyu vpershe ptahi vzhe pokazuyut stereotipnu povedinku yaka i formulyuye harakternu ptashinu movu prote she ne v zmozi ni viznachiti taku zh povedinku u inshih ptahiv ni vidpovisti na neyi adekvatno Projshovshi shlyah prob i pomilok molodi ptahi pochinayut rozumiti yiyi sintaksis i dosyagayut doskonalosti v procesi zalicyannya i shlyubnih ritualiv Sprijnyattya chuzhoyi povedinki molodnyakom vidbuvayetsya shvidshe v otochenni zrilih ptahi Mandrivni albatrosi vikonuyut svij shlyubnij tanec Shlyubni tanci ye koordinovanim vikonannyam riznih dij yaki mozhut vklyuchati chishennya dzobom vlasnogo pir ya poglyadannya po storonah spiv klacannya dzobom nayizhachuvannya i bud yaku kombinaciyu vishe pererahovanogo Povernuvshis do koloniyi vpershe ptahi pragnut zalicyatisya do bagatoh potencijnih partneriv ale protyagom kilkoh rokiv yih kilkist nezminno padaye do tih pir poki ne zalishayetsya tilki odin partner i para nareshti formuyetsya Samec i samicya prodovzhuyut spilkuvatisya mizh soboyu svoyeyu movoyu yaka kinec kincem staye vlastivoyu suto cij pari Sformuvavshi paru na vse zhittya ptahi vzhe nikoli ne povertayutsya znov do ritualnih tanciv Vvazhayut sho retelno i skrupulozno vikonuyuchi shlyubni rituali ptahi perekonuyutsya v pravilnosti viboru partnera oskilki sumisne visidzhuvannya yayec i doglyadannya za ptashenyatami vimagaye velikih fizichnih vitrat i trivalogo chasu Navit ti vidi v yakih cikl vidtvorennya zajmaye menshe roku duzhe ridko znovu vidkladayut yajcya nastupnogo roku U ptahiv rodu Diomedea napriklad u mandrivnogo albatrosa period mizh kladkoyu yayec i pershim polotom ptashenyati zajmaye bilshe roku Albatrosi vidkladayut tilki odne yajce za sezon yaksho z yakoyi nebud prichini kladka ne vidbulasya znishena hizhakom nenavmisno rozbilasya to samicya zdatna v toj zhe rik vidklasti povtorno Pari rozpadayutsya ridko zazvichaj ce mozhe vidbutisya pislya dekilkoh neuspishnih sprob obzavestisya potomstvom Samci pershimi prilitayut na misce gnizduvannya de i chekayut svoyih samok Albatrosi pivdennoyi pivkuli buduyut veliki gnizda todi yak u pivnichnih vidiv voni primitivnishi Galapagoskij albatros Phoebastria irrorata gnizd ne buduye zovsim i navit kataye svoye yajce teritoriyeyu koloniyi na vidstan do 50 m sho inodi privodit do jogo vtrati Yak material dlya gnizda vikoristovuyutsya kupki roslin abo nasip iz zemli abo torfu U vsih vidiv yak samec tak i samicya berut uchast u nasidzhuvanni yayec bezperervna vahta odnogo z batkiv mozhe zajmati vid odnogo dnya do troh tizhniv stanovit 70 80 dniv chim bilshij ptah tim dovshij period sho ye rekordom za trivalistyu sered vsih ptahiv U period nasidzhuvannya ptahi vtrachayut do 83 g svoyeyi vagi za den Ptashenyata sho pidrosli nabirayut vagu bilshu nizh u yihnih batkiv Na znimku temnospinnij albatros Diomedea immutabilis z ptashenyam Gavajski ostrovi Ptashenyat sho vilupilisya she protyagom bilya troh tizhniv visidzhuyut i ohoronyayut do tih pir poki voni ne stayut dosit velikimi shob zumiti zigritisya samostijno i u razi potrebi postoyati za sebe U cej period batki goduyut yih malenkimi shmatochkami yizhi koli zminyuyut odin odnogo na postu Pislya zakinchennya cogo periodu ptashenyat goduyut vzhe oboye batkiv cherez rivni promizhki chasu Dlya poshuku kormu samec i samicya popereminno vibirayut blizhni i dalni marshruti prinosyachi z soboyu yizhu sho v serednomu stanovit 12 vagi yih vlasnogo tila blizko 600 g Yizha yakoyu goduyut ptashenyat mozhe skladatisya yak zi svizhih kalmariv ribi i krilya tak i z energetichno bagatoyi legkoyi oliyi yake ptahi viroblyayut u svoyemu zalozistomu shlunku Cya oliya vlastiva bilshosti burevisnikopodibnih viroblyayetsya v shlunkah z perevarenoyi zdobichi i dodaye ptaham harakternij zapah plisnyavi Ptashenyam potribnij trivalij chas dlya operennya do togo yak voni vstanut na krilo Navit u nevelikih vidiv albatrosiv cej period zajmaye 140 170 dniv a u ptahiv z rodu Diomedea vin mozhe dosyagati 280 dniv Yak i v inshih morskih ptahiv ptashenyata albatrosiv spochatku nabirayut vagu bilshu nizh u yihnih batkiv a pered svoyim pershim polotom vikoristovuyut ci rezervi dlya rozvitku aerodinamichnih harakteristik tila zokrema dlya zrostannya mahovogo pir ya Kinec kincem do momentu svogo pershogo polotu ptashenyata vazhat priblizno stilki zh skilki i yihni batki Operivshis i zrobivshi svij pershij samostijnij polit ptashenya perestaye otrimuvati dopomogu vid batkiv Bilsh togo batki zalishayutsya bajduzhimi yaksho ptashenya pokinulo gnizdo i vidletilo Na pidstavi doslidzhen rozsiyuvannya ptashenyat v okeani v pershij rik zhittya bulo zrobleno pripushennya pro yih prirodzhenu migracijnu povedinku sho do deyakogo rivnya zakladena na genetichnomu rivni i dopomagaye yim pri viznachenni marshrutiv migraciyi Albatrosi i lyudinaPohodzhennya nazvi Sama nazva albatros pohodit vid arabskogo slova al cadous abo al ġaţţas pelikan bukvalno nirec yake perejshlo do portugalskoyi movi u viglyadi alcatraz zvidti do anglijskoyi movi de zminilosya na albatross a zvidti i do reshti yevropejskih mov vklyuchayuchi i portugalsku Nazvu Alkatras takozh otrimav i ostriv v zatoci San Francisko na yakomu ranishe roztashovuvalasya v yaznicya dlya osoblivo nebezpechnih zlochinciv Inodi vvazhayut sho portugalci pershimi z yevropejciv poznajomilisya z albatrosami koli v 15 stolitti obignuli Afriku z pivdnya Prote Oksfordskij slovnik anglijskoyi movi posilayetsya na te sho pervinne slovo alcatraz stosuvalosya fregativ i lishe piznishe pid vplivom latinskogo slova albus bilij transformuvalosya v albatross i stalo stosuvatisya svitlih albatrosiv a ne temnih fregativ Naukova rodova nazva Diomedea dana albatrosam Karlom Linneyem bula privlasnena na chest davnogrecogo geroya Diomeda sho brav uchast u Troyanskij vijni Zagrozi i ohorona Popri svoyu populyarnist sered moryakiv albatrosi ne zmogli uniknuti zagroz pryamo abo pobichno pov yazanih z lyudskoyu diyalnistyu Starodavni polinezijci ta indianci z Aleutskih ostroviv polyuvali na cih ptahiv sho v deyakih vipadkah privelo do zniknennya cilih populyacij yak ce trapilosya na ostrovi Pashi Yak tilki v Yevropi stalo rozvivatisya moreplavstvo yevropejci takozh stali polyuvati na nih zaradi vzhivannya v yizhu abo prosto dlya zadovolennya lovlyachi yih na nazhivku Sportivni zmagannya z lovu ptahiv dosyagli svogo piku pid chas masovogo zaselennya Avstraliyi i pripinilisya tilki todi koli shvidkist korabliv stala takoyu sho z nih stalo nezruchno loviti ribu a takozh z yavilisya zakoni sho obmezhili zastosuvannya vognepalnoyi zbroyi U 19 stolitti koloniyi albatrosiv na pivnochi Tihogo okeanu stali vidviduvati mislivci za pir yam dlya damskih kapelyushkiv sho trohi ne privelo do vimirannya bilospinnogo albatrosa Z 21 vidu albatrosiv sho viznayutsya Mizhnarodnim soyuzom ohoroni prirodi 19 znahodyatsya pid ohoronoyu ciyeyi organizaciyi oskilki yim tak chi inakshe zagrozhuye nebezpeka vimirannya a she 2 vidi blizki do cogo statusu Dva vidi amsterdamskij Diomedea amsterdamensis i chatemskij albatrosi Thalassarche eremita viznani takimi sho znahodyatsya v kritichnomu stani Odnim iz zagrozlivih chinnikiv ye rozvitok ribalstva yarusnim sposobom pri yakomu albatrosiv j inshih morskih ptahiv privertaye nazhivka z ribnogo telbuha nasadzhena na gachok Shorichna zagibel albatrosiv sho popalisya na gachok ocinyuyetsya ornitologami vid 100 do 300 tis osobin Posilyuye situaciyu i nekontrolovane brakonyerske ribalstvo Zalishki ptashenyati temnospinnogo albatrosa sho nakovtalosya plastmasovogo smittya She odnim chinnikom riziku ye rozpovsyudzhennya introdukovanih tobto chuzhoridnih nevlastivih danij miscevosti zavezenih lyudinoyu vidiv tvarin takih yak shuri abo zdichavili koti yaki napadayut na doroslih ptahiv ta poyidayut yih yajcya i ptashenyat Istorichno albatrosi zavzhdi gnizdilisya tam de buli vidsutni nazemni hizhaki i takim chinom u nih ne virobilosya refleksiv zahistu Zapodiyati zbitok mozhut navit taki dribni grizuni yak mishi na ostrovi Gof ptashenyata tristanskogo albatrosa buli atakovani introdukovanimi domovimi mishami Mus musculus yaki majzhe v 300 raziv menshi yih za rozmirom Introdukovani vidi mozhut zapodiyati i nepryamij zbitok velika rogata hudoba na ostrovi Amsterdam spustoshila trav yanij pokriv u yakomu amsterdamski albatrosi hovali gnizda Sered problem z yakimi zitknulisya bagato vidiv morskih ptahiv plavayuche plastmasove smittya Z 1960 h rokiv koli z yavilisya pershi plastmasovi virobi kilkist smittya v okeani istotno zrosla Smittya potraplyaye v more najriznomanitnishimi sposobami z sudiv sho prohodyat mimo z plyazhiv i z girl richok Vono osidaye v shlunkah ptahiv ne peretravlyuyuchis abo perekrivaye shlunkovo kishkovij trakt tak sho ptahi strazhdayut vid golodu Doslidzhennya ptahiv u pivnichnij chastini Tihogo okeanu pokazalo sho popadannya smittya vseredinu pryamo vplivaye na vagu i fizichnij stan ptahiv Inodi batki vidriguyut shmatochki plastmasi ptashenyatam razom z yizheyu pid chas goduvannya Vivchayuchi temnospinnogo albatrosa Phoebastria immutabilis na atoli Midvej ornitologi viyavili u pomerlih prirodnoyu smertyu ptashenyat bilshu kilkist smittya chim u zagiblih u rezultati neshasnih vipadkiv Hocha plastmasa bezposeredno ne vplivaye na smertnist vona ye prichinoyu fiziologichnogo stresu i primushuye ptashenyat ne vidchuvati golod vimagati menshe yizhi tim samim zmenshuyuchi svoyi shansi na vizhivannya Chornobrivij albatros sho zaplutavsya v yarusi Vcheni i gromadski organizaciyi sho zajmayutsya ohoronoyu navkolishnogo seredovisha golovnim chinom BirdLife International ta yiyi partneri pracyuyut u kontakti z uryadami krayin i riboloveckimi kompaniyami z metoyu zmenshiti zagrozi z yakimi stikayutsya albatrosi Shob zmenshiti smertnist ptahiv pri popadanni na gachok pri yarusnomu lovi vikoristovuyutsya dodatkovi zapobizhni zasobi lov u temnij chas dobi vikoristannya nazhivki na chimalij glibini obvazhennya volosini j vikoristannya ptashinih vidlyakuvachiv Napriklad u rezultati sumisnogo proyektu ornitologiv i riboloveckih kompanij u Novij Zelandiyi bulo uspishno viprobuvano pristrij yakij opuskav volosin nizhche za planku na yaku buli v zmozi upirnuti znikayuchi vidi albatrosiv Vvazhayut sho vikoristannya deyakih z pererahovanih tehnologij na Folklendskih ostrovah za ostanni 10 rokiv znachno zmenshilo zagibel chornobrivih albatrosiv Krim togo chleni prirodoohoronnih organizacij pracyuyut nad vidnovlennyam pervinnogo prirodnogo balansu na ostrovah vidalyayuchi chuzhoridni vidi tvarin sho zagrozhuyut populyaciyi albatrosiv U rezultati zusil mizhnarodnih prirodoohoronnih organizacij u 2001 roci bulo pidpisano mizhnarodnu Ugodu pro ohoronu albatrosiv i burevisnikiv angl Agreement on the Conservation of Albatrosses and Petrels yaka v 2004 roci nabrala chinnosti Dokument zobov yazuye storoni sho pidpisali jogo doklasti zusil do zmenshennya zagibeli ptahiv pri vilovi ribi skorotiti zabrudnennya navkolishnogo seredovisha i ochistiti ostrovi z ptashinimi koloniyami vid introdukovanih vidiv tvarin Stanom na 2008 rik ugoda bula ratifikovana uryadami odinadcyati derzhav Avstraliyi Velikoyi Britaniyi Ispaniyi Novoyi Zelandiyi Peru Franciyi Ekvadoru PAR Chili Argentini i Norvegiyi Krim togo ugodu pidpisala ale she ne ratifikuvala Braziliya Ilyustraciya Gustava Dore do Poemi pro starogo moryaka Semyuela Kolridzha Albatrosi v kulturi Albatrosiv inodi opisuyut yak najbilsh legendarnih ptahiv z nimi pov yazana bagato mifiv i legend Navit u nashi dni bagato hto virit sho sprichinennya shkodi albatrosovi mozhe prinesti neshastya hocha ce povir ya pishlo z vidomogo tvoru anglijskogo poeta romantika Semyuela Kolridzha Poema pro starogo moryaka u yakij moryaka chekaye pokarannya doli za te sho vin vbivaye albatrosa Francuzkij poet Sharl Bodler u virshi Albatros metaforichno porivnyuye spijmanogo moryakami albatrosa iz znedolenim poetom U nash chas albatrosi chasto stayut chastinoyu tvoriv pop kulturi napriklad geroyami shou Albatross britanskoyi komik grupi Monti Pajton U filmi Misiya Sereniti albatrosom nazivali geroyinyu Sammer Glau angl Summer Glau posilayuchis na shiroko rozpovsyudzhenij metaforichnij obraz cogo ptaha SistematikaU danij chas rozriznyayut vid 13 do 24 vidiv albatrosiv rozbitih na 4 rodi Klasifikaciya na rivni vidiv znahoditsya u stadiyi obgovorennya i naukovih debativ prote bilshist uchenih ornitologiv viznayut 21 vid Sered chotiroh rodiv Diomedea Thalassarche Phoebastria i Phoebetria umovno chasto vidilyayut dvi morfologichno blizki grupi rodi Phoebastria i Diomedea vhodyat do odniyeyi grupi a Thalassarche i Phoebetria do inshoyi Kladograma rodiv albatrosiv Zasnovana na robotah Geri Nana ta in 1996 r Isnuye kilka osnovnih gipotez pro polozhennya albatrosiv u sistemi klasifikaciyi ptahiv Napriklad u klasifikaciyi Sibli Alkvista 1990 rik sho gruntuyetsya na rezultatah porivnyalnoyi gibridizaciyi genomiv vsi morski ptahi vklyuchayuchi j albatrosiv a takozh i deyaki inshi grupi ptahiv pomisheni v odin velicheznij ryad lelekopodibnih Ornitologichni tovaristva Yevropi Pivnichnoyi Ameriki PAR Avstraliyi i Novoyi Zelandiyi dotrimuyutsya tradicijnishoyi gipotezi zgidno z yakoyu albatrosi ye chastinoyu ryadu burevisnikopodibnih Vid inshih rodin cogo ryadu voni vidriznyayutsya yak genetichno tak i za morfologichnimi harakteristikami rozmirom budovoyu nig i roztashuvannyu nosovoyi trubki Useredini samoyi rodini istoriya klasifikaciyi taksoniv trivaye vzhe dekilka stolit Spochatku vsi albatrosi buli zarahovani do yedinogo rodu Diomedea ale v 1852 roci nimeckij botanik sistematik i zoolog Lyudvig Rajhenbah rozdiliv yih na chotiri rodi Nadali yih ob yednuvali i znovu rozdilyali kilka raziv vnaslidok chogo do 1965 roku bulo vidomo vzhe 12 rodiv albatrosiv prote ne bilshe 8 odnochasno Diomedea Phoebastria Thalassarche Phoebetria Thalassageron Diomedella Nealbutrus Rhothonia Julietata Galapagornis Laysanornis i Penthirenia U 1965 roci bula zroblena chergova sproba ob yednati vsi vidi ptahiv u 2 rodi spravzhni albatrosi Diomedea i dimchasti albatrosi Phoebetria grupa ptahiv sho maye risi albatrosiv ale v porivnyanni z nimi primitivnisha Taka sproshena sistema bula zasnovana na morfologichnomu analizi Elliota Kuesa 1866 roku i majzhe ne vrahovuvala piznishi doslidzhennya i navit ignoruvala deyaki pripushennya samogo Kuesa U 1996 roci Geri Nan angl Gary Nunn z Amerikanskogo muzeyu prirodoznavstva spilno z inshimi doslidnikami z riznih krayin pochav doslidzhennya mitohondrialnoyi DNK vsih 14 doslidzhenih na toj chas vidiv i prijshov do visnovku sho v mezhah albatrosovih mozhna vidiliti chotiri a ne dvi monofiletichni grupi Ucheni zaproponuvali povernuti dva z ranishe vtrachenih rodiv Phoebastria i Thalassarche rozpodilivshi chastinu ptahiv mizh nimi Pershimi takij rozpodil viznali Britanske ornitologichne tovaristvo angl British Ornithologists Union i vidomstva PAR a piznishe i bilshist uchenih u sviti Sirogolovogo albatrosa Thalassarche chrysostoma ranishe zarahovuvali do rodu Diomedea Yaksho shodo klasifikaciyi na rivni rodiv ye pevnij konsensus to shodo kilkosti vidiv isnuyut rozbizhnosti U minulomu riznimi vchenimi bulo opisano do 80 riznih vidiv cih ptahiv bilshist z yakih pomilkovo pripisuvalisya molodim ptaham inshih vidiv sho znachno vidriznyayutsya vid svoyih batkiv Gruntuyuchis na rezultatah svoyih robit z identifikaciyi rodiv Kris Robertson angl Chris Robertson i Geri Nan u 1998 roci zaproponuvali pereglyanuti isnuyuchu sistemu i vidiliti 24 vidi zamist 14 vidomih na toj moment U cij promizhnij sistemi status bagatoh pidvidiv buv pidvishenij do rivnya vidu sho zdijnyalo hvilyu kritiki z boku inshih ornitologiv Piznishe odni doslidzhennya pidtverdzhuvali ce rozdilennya a inshi jogo sprostovuvali U 2004 roci na osnovi rezultativ analizu mtDNK i mikrosatelitiv provedenogo Robertsonom i Nanom bulo dosyagnuto konsensusu sho vidi albatros antipodiv Diomedea antipodensis i tristanskij albatros Diomedea dabbenena vidminni vid mandrivnogo albatrosa Diomedea exulans prote z inshogo boku peredbachuvanij vid Diomedea gibsoni nedostatno vidriznyayetsya vid albatrosa antipodiv Bilshist iz zaproponovanih vidiv 21 viznayetsya bagatma vchenimi grupami i zokrema Mizhnarodnim soyuzom ohoroni prirodi ale ye i vidminni dumki napriklad Dzhon Pengallarik angl John Penhallurick i Majkl Vink angl Michael Wink u 2004 roci zaproponuvali zmenshiti kilkist vidiv do 13 vklyuchayuchi i ob yednannya mandrivnogo albatrosa z amsterdamskim Diomedea amsterdamensis U bud yakomu vipadku ornitologi pogodzhuyutsya z neobhidnistyu podalshih doslidzhen z metoyu dosyagti zagalnogo konsensusu Vidi Vidi albatrosiv za versiyeyu Mizhnarodnogo soyuzu ohoroni prirodi i organizaciyi BirdLife International Albatros Diomedea Albatros mandrivnij D exulans Albatros antipodiv D exulans antipodensis Albatros ostrivnij D exulans amsterdamensis Albatros tristanskij D exulans dabbenena Albatros korolivskij pivnichnij D epomorpha sanfordi Albatros korolivskij D epomophora Phoebastria Albatros galapagoskij P irrorata Albatros zhovtogolovij P albatrus Albatros chornonogij P nigripes Albatros gavajskij P immutabilis Thalassarche Albatros chornobrovij T melanophris Albatros kempbellivskij T melanophris impavida Albatros siroshokij T cauta Albatros chatemskij T cauta eremita Albatros bauntijskij T cauta salvini Albatros sirogolovij T chrysostoma Albatros smugastodzobij T chlororhynchos Albatros indookeanskij T carteri Albatros Bullera T bulleri Burij albatros Phoebetria Albatros burij P fusca Albatros dovgohvostij P palpebrata PrimitkiWeimerskirch Henri Oct 2004 Wherever the Wind May Blow Natural History Magazine 26 kvitnya 2016 u Wayback Machine Prochitane 2011 01 07 Brooke M 2004 Albatrosses And Petrels Across The World Oxford University Press Oxford UK ISBN 0 19 850125 0 Olson S L Hearty P J 2003 Probable extirpation of a breeding colony of Short tailed Albatross Phoebastria albatrus on Bermuda by Pleistocene sea level rise Proceedings of the National Academy of Science 100 22 12825 12829 DOI 10 1073 pnas 1934576100 Lequette B Verheyden C Jowentin P 1989 The Condor 91 732 135 Arhiv originalu za 5 lyutogo 2018 Procitovano 4 lyutogo 2018 Pennycuick C J 1982 The flight of petrels and albatrosses Procellariiformes observed in South Georgia and its vicinity Philosophical Transactions of the Royal Society of London B 300 75 106 DOI 10 1098 rstb 1982 0158 Tickell W L N 2000 Albatrosses Sussex Pica Press ISBN 1 873403 94 1 Weimerskirch H Guionnet T Martin J Shaffer SA Costa DP 2000 Fast and fuel efficient Optimal use of wind by flying albatrosses Proc Biol Sci 267 1455 1869 74 DOI 10 1098 rspb 2000 1223 Warham J 1996 The Behaviour Population Biology and Physiology of the Petrels London Academic Press ISBN 0 12 735415 8 Cocker M amp Mabey R 2005 Birds Britannica London Chatto amp Windus ISBN 0 7011 6907 9 Croxall J P Silk J R D Phillips R A Afanasyev V Briggs D R 2005 Global Circumnaviagtions Tracking year round ranges of nonbreeding Albatrosses Science 307 249 250 DOI 10 1126 science 1106042 Croxall J P amp Prince P A 1994 Dead or alive night or day how do albatrosses catch squid Antarctic Science 6 155 162 Prince P A Huin N Weimerskirch H 1994 Diving depths of albatrosses Antarctic Science 6 3 353 354 Cobley N D 1996 PDF Marine Ornithology 24 45 46 Arhiv originalu PDF za 12 lipnya 2007 Procitovano 20 chervnya 2008 Fisher H I 1976 Some dynamics of a breeding colony of Laysan Albatrosses Wilson Bulletin 88 121 142 Robertson C J R 1993 Survival and longevity of the Northern Royal Albatross Diomedea epomophora sanfordi at Taiaroa Head 1937 93 Emu 93 269 276 Jouventin P Monicault G de amp Blosseville J M 1981 La danse de l albatros Phoebetria fusca Behaviour 78 43 80 DOI 10 1163 156853981X00257 Pickering S P C amp Berrow S D 2001 PDF Marine Ornithology 29 29 37 Arhiv originalu PDF za 20 grudnya 2019 Procitovano 21 chervnya 2008 Anderson D J amp Cruz F 1998 Biology and management of the Waved Albatross at the Galapagos Islands Pp 105 109 in Albatross Biology and Conservation Roberston G amp Gales R eds Chipping Norton Surrey Beatty and amp Sons ISBN 0 949324 82 5 Warham J 1990 The Petrels Their Ecology and Breeding Systems London Academic Press Warham J 1976 PDF Proceedings of the New Zealand Ecological Society 24 84 93 Arhiv originalu PDF za 24 lipnya 2006 Procitovano 21 chervnya 2008 Carboneras C 1992 Family Diomedeidae Albatross in Handbook of Birds of the World Vol 1 Barcelona Lynx Edicions ISBN 84 87334 10 5 Akesson S amp Weimerskirch H 2005 Albatross Long Distance Navigation Comparing Adults And Juveniles Journal of Navigation 58 365 373 Safina C 2002 Eye of the Albatross Visions of Nori and Survival New York Henry Holt amp Company ISBN 0 8050 6229 7 IUCN 2004 Red List Albatross Species 27 kvitnya 2006 u Wayback Machine Retrieved 13 veresnya 2005 Brothers NP 1991 Albatross mortality and associated bait loss in the Japanese longline fishery in the southern ocean Biological Conservation 55 255 268 BBC News 2005 Albatross chicks attacked by mice 17 listopada 2006 u Wayback Machine Retrieved 6 bereznya 2006 Spear L B Ainley D G amp Ribic C A 1995 Incidence of plastic in seabirds from the tropical Pacific 1984 91 relation with distribution of species sex age season year and body weight Marine Environmental Research 40 123 146 Auman H J Ludwig J P Giesy J P Colborn T 1997 Plastic ingestion by Laysan Albatross chicks on Sand Island Midway Atoll in 1994 and 1995 in Albatross Biology and Conservation ed by G Robinson and R Gales Surrey Beatty amp Sons Chipping Norton Pp 239 44 1 30 zhovtnya 2005 u Wayback Machine Food and Agriculture Organisation 1999 The incidental catch of seabirds by longline fisheries worldwide review and technical guidelines for mitigation FAO Fisheries Circular No 937 Food and Agriculture Organization of the United Nations Rome 2 6 bereznya 2010 u Wayback Machine O Toole Decland amp Molloy Janice 2000 Preliminary performance assessment of an underwater line setting device for pelagic longline fishing New Zealand Journal of Marine and Freshwater Research 34 455 461 3 27 veresnya 2007 u Wayback Machine Reid A T Sullivan B J Pompert J Enticott J W Black A D 2004 Seabird mortality associated with Patagonian Toothfish Dissostichus eleginoides longliners in Falkland Islands waters Emu 104 4 317 325 Australian Antarctic Division Agreement on the Conservation of Albatrosses and Petrels Site 6 kvitnya 2011 u Wayback Machine Retrieved 2 veresnya 2006 Alexander W B Fleming C A Falla R A Kuroda N H Jouanin C Rowan M K Murphy R C Serventy D L Salomonsen F Ticknell W L N Voous K H Warham J Watson G E Winterbottom J M and Bourne W R P 1965 Correspondence The families and genera of the petrels and their names Ibis 107 401 5 Nunn G B Cooper J Jouventin P Robertson C J R and Robertson G G 1996 Evolutionary relationships among extant albatrosses Procellariiformes Diomedeidae established from complete cytochrome b gene sequences Auk 113 784 801 4 17 grudnya 2008 u Wayback Machine Double M C amp Chambers G K 2004 The need for the parties to the Agreement on Albatrosses and Petrels ACAP to establish a robust defendable and transparent decision making process for the construction and maintenance of their species lists Proceedings of the Scientific Meeting of Agreement on Albatrosses and Petrels ACAP Hobart Australia 8 9 November 2004 Robertson C J R and Nunn G B 1998 Towards a new taxonomy for albatrosses in Proceedings First International Conference on the Biology and Conservation of Albatrosses G Robertson amp R Gales Eds Chipping Norton Surrey Beatty amp Sons 13 19 Burg T M amp Croxall J P 2004 Global population structure and taxonomy of the wandering albatross species complex Molecular Ecology 13 2345 2355 6 27 veresnya 2006 u Wayback Machine Penhallurick J and Wink M 2004 Analysis of the taxonomy and nomenclature of the Procellariformes bawed on complete nucleotide sequences of the mitochondrial cytochrome b gene Emu 104 125 147PosilannyaAlbatrosovi 22 bereznya 2022 u Wayback Machine VUE Albatrosovi 22 listopada 2016 u Wayback Machine URE ros Fotografiyi ptahiv rodini albatrosovih 27 travnya 2008 u Wayback Machine na sajti Animal Diversity Web angl Video albatrosovih na sajti Internet Birds Collection angl informaciya pro albatrosiv ta zagrozi yim na sajti BirdLife International angl Albatrosses of the World 4 serpnya 2008 u Wayback Machine na sajti Birds Photo Index kolekciya fotografij riznih vidiv angl Michael Brooke John Cox 2004 Albatrosses and Petrels Across the World ISBN 0 19 850125 0 angl Cya stattya nalezhit do vibranih statej Ukrayinskoyi Vikipediyi