Симо́на де Бовуа́р (фр. Simone de Beauvoir (фр. вимова: [simɔn də boˈvwaʁ]), 9 січня 1908, Париж — 14 квітня 1986) — французька письменниця, екзистенціалістський філософ, інтелектуалка, ідеолог фемінізму, «мати фемінізму другої хвилі», соціальний теоретик та політична активістка. Авторка багатьох новел, монографій у сфері філософії та політики, соціальних нарисів, есе, щоденників, біографій та автобіографії у кількох томах.
Симона де Бовуар | ||||
---|---|---|---|---|
фр. Simone de Beauvoir | ||||
Західна філософія | ||||
![]() Симона де Бовуар | ||||
Народження | 9 січня 1908 Париж | |||
Смерть | 14 квітня 1986 (78 років) Париж пневмонія | |||
Поховання | цвинтар Монпарнас | |||
Громадянство (підданство) | ![]() | |||
Проживання | Париж Марсель Руан | |||
Знання мов | ||||
Ім'я при народженні | Simone-Lucie-Ernestine-Marie Bertrand de Beauvoir | |||
Псевдонім | Le Castor[5] | |||
Діяльність | ||||
Член | d (1945) | |||
Науковий ступінь | агреже | |||
Школа / Традиція | екзистенціалізм фемінізм | |||
Основні інтереси | політика, фемінізм, етика | |||
Значні ідеї | етика невизначеності, феміністська етика, екзистенціальний фемінізм | |||
Вплинула | , Альбер Камю, Сартр, , Бетті Фрідан | |||
Alma mater | Паризький університет і Ліцей Фенелона | |||
Літературний напрям | атеїзм, фемінізм і екзистенціалізм | |||
Зазнала впливу | Мері Волстонкрафт Кант Гегель Гусерль К'єркегор Гайдеггер Маркс Ніцше Сартр Маркіз де Сад | |||
Визначний твір | ||||
Історичний період | Філософія XX століття | |||
Конфесія | атеїзм | |||
Рід | d | |||
Брати, сестри | d[2] | |||
Автограф | ![]() | |||
Нагороди | ||||
| ||||
| ||||
| ||||
Публіцистична робота «Друга стать» (Le deuxième sexe, 1949), присвячена проблемам прав жінок та гендерної нерівності, справила великий вплив на феміністський рух. У романах де Бовуар розвиваються екзистенціалістські ідеї, сюжетні ходи «Мандаринів» (Les Mandarins, 1954; Гонкурівська премія) описують події життя екзистенціалістського письменницького оточення.
Есеїстика де Бовуар включає роботи «Мораль двозначності» (Pour une morale de l'ambiguité, 1947), «Старість» (La Vieillesse, 1970). У автобіографічній трилогії «Сила зрілості» (La Force de l'âge, 1960) і «Сила речей» (La Force des choses, 1963) змальовується життя сподвижниці Сартра.
Юність та освіта
Симона де Бовуар народилась 9 січня 1908 року в буржуазній паризькій сім'ї в 6-му окрузі. Її батько, Жорж Бертран де Бовуар — юридичний секретар, колись прагнув стати актором, а мати, Франсуаз Бовуар (до шлюбу — Брассер), була донькою багатого банкіра і ревною католичкою. Сестра Симони, Елен, народилася через два роки. Сім'я намагалася зберегти буржуазний статус після того, як після Першої світової війни вони втратили більшу частину свого капіталу, і Франсуаз наполягала, щоб дочки були відправлені до престижної монастирської школи. Симона дитиною була глибоко релігійною, а в один момент навіть мала намір стати черницею. Вона втратила віру в ранньому підлітковому віці й залишилася атеїсткою до кінця життя.
Де Бовуар була інтелектуально ранньою дитиною, що було викликано заохоченням батька; він постійно хвалився: «Симона думає, як чоловік!». Через деякі напружені обставини її сім'ї, де Бовуар більше не могла покладатися на свій посаг, і, як і інші дівчата середнього класу її віку, мала ризик не вступити в шлюб. Де Бовуар скористалася цією можливістю, щоб зробити те, що вона завжди хотіла зробити, та заробляти собі на життя.
Після здачі бакалаврських іспитів з математики і філософії в 1925 році вона вивчала математику в Інституті католики в Парижі та мови й літературу в Інституті Сент-Марі. Потім вона вивчала філософію в Сорбонні і після закінчення в 1928 році написала дипломну роботу (приблизно еквівалентна магістерській роботі) про Лейбніца для Леона Бруншвіча (тема: фр. «Le concept chez Leibniz», укр. «Концепція в Лейбніца»). Де Бовуар була лише дев'ятою жінкою, яка отримала в той час диплом Сорбонни, через те, що француженкам лише нещодавно було дозволено здобувати вищу освіту.
Де Бовуар уперше працювала з Морісом Мерло-Понті і Клодом Леві-Стросом, коли всі троє відбували педагогічну практику в одній середній школі. Хоча офіційно не була зарахована, де Бовуар була на курсах у Вищій нормальній школі, готуючись до агрегації з філософії, висококонкурентного післядипломного іспиту, який служить національним рейтингом для студентів. Під час навчання для агрегації вона познайомилася зі студентами Жаном-Полем Сартром, Полем Нізаном і Рене Майо (який дав їй прізвисько «Кастор», або «бобер», що прилипло до неї). Журі агрегації нагородило першим місцем Сартра замість де Бовуар, яка посіла друге місце й у віці 21 року була наймолодшою людиною, яка склала іспит.
У роботі «Мемуари добре вихованої дівчини» вона писала: «… індивідуалізм мого батька та його язичницькі етичні норми були в повному протиріччі з жорстко моральним конвенціоналізмом моєї матері. Цей дисбаланс, який зробив моє життя свого роду нескінченним диспутом, і є головною причиною, чому я стала інтелектуалкою».
Середні роки та стосунки
З 1929 по 1943 рік де Бовуар викладала на рівні ліцею, поки не могла підтримувати себе виключно на гонорарах від своїх творів. Вона викладала в ліцеї Монгран (Марсель), ліцеї Жанни д'Арк (Руан) і ліцеї Мольєра (Париж) (1936—1939).
У жовтні 1929 року Жан-Поль Сартр і де Бовуар стали парою і після суперечки з батьком де Бовуар Сартр попросив її одружитися з ним для проби. Одного разу, коли вони сиділи на лавці біля Лувру, він сказав: «Давайте підпишемо дворічну угоду». Де Бовуар вирішила ніколи не одружуватись та не вести спільний побут із Сартром, з яким мала тривалі стосунки. З 1929 року де Бовуар і Сартр були партнерами протягом 51 року, до його смерті в 1980 році.
Сартр і де Бовуар завжди читали одне одного. Триває дискусія про те, наскільки вони впливали одне на одного в своїх екзистенціалістичних творах, таких як «Буття і ніщо» Сартра, де Бовуар «Гостя» і «Феноменологія і наміри». Проте нові дослідження доробку де Бовуар зосереджені на впливах, відмінних від Сартра, включаючи Гегеля та Лейбніца. Неогегелівське відродження Александра Кожева і Жана Іпполіта в 1930-х роках надихнуло ціле покоління французьких мислителів, зокрема Бовуар і Сартра, відкрити для себе «Феноменологію духу» Гегеля.
Де Бовуар вирішила ніколи не вступати в шлюб і не створювати спільного господарства, також вона ніколи не мала дітей. Це дало їй час для вдосконалення своєї освіти, активного залучення до політичних подій, письменництва, викладання, подорожей, а також для її вільного особистого життя.
Можливо, її найвідомішим коханцем був американський автор Нельсон Альгрен, якого вона зустріла в Чикаго в 1947 році і до якого писала через Атлантику, звертаючись «мій коханий чоловіче». В 1954 році де Бовуар завоювала найпрестижнішу французьку літературну премію за роман «Мандарини», в якому Альгрен є прототипом персонажа Льюїса Брогана. Альгрен затято заперечував проти розголосу їх стосунків, але де Бовуар поховали з його подарунком — срібною каблучкою. Однак вона жила з Клодом Ланцманом з 1952 по 1959 рік.
Симона де Бовуар була бісексуалкою, і її стосунки з молодими жінками були контроверсійними. Колишня студентка Б'янка Ламблен (до шлюбу Бінефельд) написала у своїй книзі «Мемуари стурбованої молодої дівчини» (Mémoires d'une jeune fille dérangée), що, поки вона була студенткою в Ліцеї Мольєра, її вчителька де Бовуар в свої 30 років сексуально експлуатувала її. У 1943 році де Бовуар була відсторонена від викладацької роботи через звинувачення в тому, що в 1939 році вона спокусила 17-річну ліцеїстку Наталі Сорокіну. Батьки Сорокіної пред'явили офіційне звинувачення проти де Бовуар за розбещення неповнолітньої, і внаслідок цього у неї було відкликано ліцензію на викладання у Франції.
Незадовго до Другої світової війни пара Сартр-де Бовуар переїжджає до Парижу. У 1943 році де Бовуар вперше друкує свій роман «Гостя» (L'Invitée) у видавництві Ґаллімар. У романі описуються стосунки між Сартром, Ольгою Козакевич та нею, роман має великий успіх.
Громадська діяльність
5 квітня 1971 року у французькому журналі Le Nouvel Observateur опублікувала відкритий лист: Маніфест трьохсот сорока трьох, який підписали ще 342 жінки, з вимогою декриміналізувати аборти.
У 1977 році де Бовуар, Сартр, Ролан Барт, Мішель Фуко, Жак Дерріда і значна частина інтелігенції підписали петицію, яка прагнула скасувати вік згоди у Франції.
Значні твори
Гостя
Де Бовуар опублікувала свій перший роман (L'Invitée) 1943 року. Це художня хроніка сексуальних стосунків між нею й Сартром з Ольгою та Вандою Козакевич. Ольга була однією з учениць де Бовуар у середній школі в Руані, де та викладала на початку 1930-х. Вона прив'язалася до Ольги. Сартр спробував підбити до Ольги клинці, але вона йому відмовила, тож він розпочав стосунки з її сестрою Вандою. Сартр підтримував Ванду до самої смерті. Він також підтримував Ольгу впродовж багатьох років, доки вона не зустрілася з Жаком-Лораном Бостом, коханцем де Бовуар, і не одружилася з ним.
Дія роману відбувається перед Другою світовою війною. Бовуар поєднала Ольгу та Ванду в одну персонажку. У цій художній версії де Бовуар, Сартр та молода жінка ведуть менаж-а-труа. Роман розкриває також складні стосунки між де Бовуар і Сартром та те, як на ці стосунки впинуло життя втрьох.
Після Гості де Бовуар опублікувала роман Кров інших, що досліджує природу особистої відповідальності й розповідає історію кохання двох французьких студентів, учасників Руху опору.
Екзистенціалістська етика
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5sTDFOcGJXOXVaVjlrWlY5Q1pXRjFkbTlwY2w4bE1qWmZTbVZoYmkxUVlYVnNYMU5oY25SeVpWOXBibDlDWldscWFXNW5YekU1TlRVdWFuQm5Mekl5TUhCNExWTnBiVzl1WlY5a1pWOUNaV0YxZG05cGNsOGxNalpmU21WaGJpMVFZWFZzWDFOaGNuUnlaVjlwYmw5Q1pXbHFhVzVuWHpFNU5UVXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
У 1944-у де Бовуар написала перше філософське есе Пірр і Кіней (Pyrrhus et Cinéas), де висвітлюється питання екзистенціалісткої етики. Вона продовжила дослідження екзистенціалізму у другому есе Етика двозначності (1947); це, мабуть, найбільш доступний вступ до екзистенціалізму. У цьому есе де Бовуар прояснює деякі непослідовності, які багато хто, зокрема Сартр, вбачали в головних працях екзистенціалізму, таких як Буття і ніщо. В Етиці двозначності де Бовуар береться за екзистенціалістську дилему абсолютної свободи проти накладених обставинами обмежень.
Les Temps modernes
У кінці Другої світової війни де Бовуар та Сартр стали редакторами політичного журналу Les Temps modernes, заснованого Сартром разом із Морісом Мерло-Понті та іншими інтелектуалами. Де Бовуар використовувала журнал Les Temps Modernes для публікації власних творів, досліджуючи свої ідеї в малій формі, перш ніж зібрати їх в есе та книги. Вона залишалася редактором до смерті.
Друга стать
Друга стать, уперше опублікована в 1949 році французькою як Le Deuxième Sexe, перетворює екзистенціалістську мантру існування передує сутності в феміністську: «Жінкою не народжуються, нею стають» (фр.: «On ne naît pas femme, on le devient»). Цією знаменитою фразою де Бовуар концептуалізує відмінність між біологічною статтю та соціально конструйованим ґендером і супутніми стереотипами. Де Бовуар обґрунтовує тезу, що «первинним джерелом пригноблення жінки є її історичне й соціальне конструювання як суттєво «Іншої».
Де Бовуар визначає жінку як «другу стать», тому що жінок визначають відносно чоловіків. Вона вказує, що Арістотель розмірковував, що жінки «є самицями через брак якостей», Тома Аквінський говорив про жінок як про «недосконалих чоловіків» та як про «випадкові» створіння. Де Бовуар ствержувала, що жінки здатні робити вибір на рівні з чоловіками, а тому спроможні обрати шлях підняття за межі «іманентності», з якою вони раніше примирялися, й досягти «трасцендентності», тобто положення, коли вони візьмуть у свої руки відповідальність за себе й за світ, коли вони оберуть свободу.
У розділі «Жінка: міф та реальність» де Бовуар описує, як чоловіки зробили жінку «Іншою» в суспільстві, оточивши її фальшивою аурою «таємничості». Вона наполягає, що чоловіки використовують це як виправдання тому, щоб не розуміти жінок та їхніх проблем, не допомагати їм, і що загалом таке створення стереотипів групи, що стоять вище в ієрархії, завжди застосовують щодо тих груп, що стоять нижче. Вона пише, що аналогічний гніт ієрархії завжди відбувається щодо інших категорій ідентичності, таких як раса, клас чи релігія, але, стверджує вона, ніде це не настільки правда, як щодо ґендеру, коли чоловіки формують стереотип жінки й використовують його як виправдання організації суспільства на засадах патріархату.
Попри внесок у феміністичний рух, особливо в рух звільненні жінок у Франції, та віру в ідеали економічної незалежності жінок та рівних можливостей освіти, де Бовуар тривалий час не бажала називати себе феміністкою. Однак в умовах нового піднесення феміністичного руху в кінці 1960-х та на початку 1970-х вона заявила, що більше вже не вірить, що лише тільки соціалістична революція буде достатньою для звільнення жінки. Тож 1972 року вона публічно проголосила себе феміністкою в інтерв'ю Le Nouvel Observateur.
Мандарини
Роман «Мандарини», опублікований 1954 року, здобув найвищу літературну відзнаку Франції: Гонкурівську премію. Дія роману відбувається після закінчення Другої світової й описує особисте життя філософів та їх друзів з близького кола спілкування Сартра й де Бовуар, зокрема, її стосунки з американським письменником Нелсоном Алгреном, якому в книзі є посвята. Алгрена обурив відвертий опис сексуальних стосунків між ними як в «Мандаринах», так і в автобіографіях. Свою лють він спрямував, зробивши огляд американських перекладів робіт де Бовуар. Велика частина матеріалів щодо цього епізоду в житті де Бовуар, зокрема її листи до Алгрена, стали доступними широкій публіці тільки після її смерті.
Симона де Бовуар в Україні
Приїзд Симони де Бовуар в травні 1964 року в Київ залишився непоміченим. Багато митців та тогочасної інтелігенції з-закордону було запрошено на Шевченків ювілей. Головою організаційного комітету був Микола Бажан, який, зокрема, і запросив Жана-Поля Сартра. Незважаючи на те, що з ним приїхала Симона де Бовуар, яка була авторкою знаменитої праці «Друга стать», а 60-ті роки в Радянському Союзі відзначалися піднесенням радикальної другої хвилі фемінізму, її постать майже не привернула до себе уваги. Навіть попри це вона знайшла спільну мову з українськими інтелектуалками.
Бібліографія
- 1943: Гостя (L'Invitée), роман
- 1944: Пірр та Сінеас (Pyrrhus and Cineas), есе
- 1945: Кров інших (Le Sang des autres), роман
- 1945: Непотрібні роти (Les Bouches inutiles), театральна п'єса
- 1946: Всі люди смертні (Tous les hommes sont mortels), роман
- 1947: Моральна двозначність (Pour une morale de l'ambiguïté), есе
- 1948: Америка день за днем (L'Amérique au jour le jour), оповідання
- 1949: Друга стать (Le Deuxième Sexe), філософське есе, 2 т.
- 1954: Мандарини (Les Mandarins), роман
- 1955: Привілейовані (Privilèges), есе
- 1957: Довга прогулянка (La Longue Marche), есе
- 1958: Мемуари добре вихованої дівчини (Mémoires d'une jeune fille rangée), автобіографічне оповідання
- 1960: Сила зрілості (La Force de l'âge), автобіографія
- 1962: Сила речей (La Force des choses), автобіографія
- 1964: Дуже легка смерть (Une mort très douce), автобіографічне оповідання про останні дні життя Франсуази де Бовуар, матері Симони
- 1966: Принадливі картинки (Les Belles Images), роман
- 1967: Зломлена (La Femme rompue), роман
- 1970: Старість (La Vieillesse), есе
- 1972: Чи варто спалити де Сада? (Faut-il brûler Sade?), есе
- 1972: В кінцевому рахунку (Tout compte fait), автобіографічне оповідання
- 1979: Коли духовне первинне (Quand prime le spirituel), роман
- 1981: Церемонія прощання (La Cérémonie des adieux) — за інтерв'ю з Жаном-Полем Сартром: серпень-вересень 1974 року, автобіографічне.
Пам'ять
9 січня 2008 року, до 100-річчя від дня народження Сімони де Бовуар, феміністка та дослідниця Юлія Крістева заснувала міжнародну премію з прав людини за свободу жінок — Премію Симони де Бовуар.
Де Бовуар вшанована на Поверсі спадщини Джуді Чикаго.
Переклади українською
- Бовуар, Сімона де. Друга стать. Т. 1. Пер. з французької Наталія Воробйова, Павло Воробйов, Ярослава Собко — К.: Основи, 1994. — 390 с.
- Бовуар, Сімона де. Друга стать. Т. 2. Пер. з французької Наталія Воробйова, Павло Воробйов, Ярослава Собко — К.: Основи, 1995. — 392 с.
- Бовуар, Сімона де. Друга стать. Т. 1-2. Пер. з французької Наталія Воробйова, Павло Воробйов, Ярослава Собко — К.: Основи, 2017. — 368 с.
- Симона де Бовуар. Ошукана жінка. пер. з французької Євгенії Кононенко. – Київ: SNOWDROP, 2020.
Фільмографія
- 1995: «Всі люди смертні» (All Men Are Mortal), екранізація однойменного роману де Бовуар. Режисер Ейт де Йонг (Ate de Jong), в головних ролях Ірен Жакоб, Стівен Рі.
- 2006: «Коханці Кафе де Фльор», режисер Ілан Дюран Коен, Анна Муглаліс (Anna Mouglalis) в ролі Симони де Бовуар.
- 2006: [fr]», фільм Клода Горетта у двох епізодах з Анн Альваро (Anne Alvaro) в ролі де Бовуар.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelZoTDFOaGNuUnlaVjloYm1SZlpHVmZRbVZoZFhadmFYSmZZWFJmUW1Gc2VtRmpYMDFsYlc5eWFXRnNMbXB3Wnk4eU1EQndlQzFUWVhKMGNtVmZZVzVrWDJSbFgwSmxZWFYyYjJseVgyRjBYMEpoYkhwaFkxOU5aVzF2Y21saGJDNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Нагороди
- Гонкурківська премія (Prix Goncourt), 1954
- Єрусалимська премія (Jerusalem Prize), 1975
- Австрійська державна премія з європейської літератури (Austrian State Prize for European Literature), 1978
Цитати
- Жінкою не народжуються, нею стають («Друга стать», 2 том).
- Жоден чоловік не погодився б стати жінкою, але всі вони хочуть, щоб жінки були («Друга стать», 1 том).
- Аби я визнала чоловіка рівним собі, він повинен довести, що хоча б в чомусь кращий за мене (слова Анни (прототип Бовуар), «Мандарини»).
- У своїх творах я показую жінок такими, якими вони є, а не повинні бути (з інтерв'ю з Симоною де Бовуар)
- Бути коханою — це не мета і не сутність буття. («Мандарини»)
- У глибині душі чоловіку потрібно, щоб війна статей залишалася для нього грою, тоді як жінка ставить на карту свою долю.
- Закохана жінка замикається в маленькому світі коханого чоловіка; ревнощі посилюють її самотність і тим самим роблять залежність ще сильнішою.
- «Любов» має різне значення для чоловіка та жінки, саме в цьому одна з головних причин непорозуміння, що розділяє їх.
- Світом ніколи не володіють, і захиститися від нього теж неможливо. («Мандарини»)
- Мені завдає нещастя лише те, що я не відчуваю себе щасливою.
- Мовчання — подоба спільництва: воно висловлює згоду, надто глибоку для слів.(з роману «Принадливі картинки»)
- Зазвичай люди не надто винахідливі, коли справа стосується розваг.
- …Все своє життя я побудувала на несприйнятті нудьги. (Анна — прототип С. де Бовуар, роман «Мандарини»)
В іншому мовному розділі є повніша стаття Simone de Beauvoir(англ.). Ви можете допомогти, розширивши поточну статтю за допомогою з англійської.
|
Див. також
Примітки
- http://www.nytimes.com/roomfordebate/2011/05/18/are-french-women-more-tolerant/still-a-long-way-to-go
- Catalog of the German National Library
- Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- CONOR.Sl
- Czech National Authority Database
- Bergoffen, Debra (10 липня 2018). Simone de Beauvoir. Oxford Handbooks Online. doi:10.1093/oxfordhb/9780198755340.013.21. Процитовано 24 березня 2019.
- Mussett, Shannon M. (29 липня 2017). The Failure of Female Identity in Simone de Beauvoir's Fiction. A Companion to Simone de Beauvoir. Chichester, UK: John Wiley & Sons, Ltd. с. 367—378. ISBN .
- Butler, Judith (1986). Sex and Gender in Simone de Beauvoir's Second Sex. Yale French Studies. № 72. с. 35. doi:10.2307/2930225. ISSN 0044-0078. Процитовано 24 березня 2019.
- Moorehead, Caroline (2 червня 1974). A talk with Simone de Beauvoir. The New York Times (амер.). ISSN 0362-4331. Процитовано 8 березня 2023.
- Oxford University Press. (January 2008). Beauvoir, Simone de. Oxford Handbooks Online (англійською) . doi:10.1093/oxfordhb/9780199669356.013.0025. ISBN .
- Beauvoir, Simone de (1 березня 2015). Feminist Writings. University of Illinois Press. ISBN .
- Cain, Sarah (1 лютого 2015). . Writing for The New Yorker. Edinburgh University Press. ISBN . Архів оригіналу за 2 березня 2021. Процитовано 24 березня 2019.
- Memoirs of a Dutiful Daughter, Book One.
- Kelly Oliver (ed.), French Feminism Reader, Rowman & Littlefield Publishers, 2000, p. 1; Bulletin 2006 de l'Association amicale des anciens et anciennes élèves du lycée Molière, 2006, p. 22.
- Bair, p. 155-7.
- Tidd, Ursula (2 червня 2004). Simone de Beauvoir. doi:10.4324/9780203634431. Процитовано 24 березня 2019.
- Bauer, Nancy (31 січня 2001). Simone de Beauvoir, Philosophy, and Feminism. New York Chichester, West Sussex: Columbia University Press. ISBN .
- Brown, John L.; Beauvoir, Simone de; Beauvoir, Sylvie Le Bon de (1997). Lettres à Nelson Algren: Un amour transatlantique, 1947-1964. World Literature Today. Т. 71, № 4. с. 753. doi:10.2307/40153313. ISSN 0196-3570. Процитовано 24 березня 2019.
- de Beauvoir, Simone; Gendron, Sarah; Sarrot, Justine; de Beauvoir, Sylvie Le Bon; Gendron, Sarah; Altman, Meryl; de Beauvoir, Sylvie Le Bon (20 квітня 2017). Notes for a Novel. University of Illinois Press. doi:10.5406/illinois/9780252036347.003.0027. Процитовано 24 березня 2019.
- Menand, Louis (September 26, 2005). "Stand By Your Man". The New Yorker: Condé Nast. Retrieved December 28, 2017.
- Rodgers, Nigel; Thompson, Mel (2004). Philosophers Behaving Badly. London: Peter Owen Publishers. p. ~186. .
- Mémoires d'une jeune fille dérangée (1994, LGF – Livre de Poche; /2006, Balland; ).
- Tête-à-tête: Simone de Beauvoir and Jean-Paul Sartre, Hazel Rowley, HarperCollins, 2005, pp. 130–35, ;.
- Intellectuals: From Marx and Tolstoy to Sartre and Chomsky, Paul Johnson, Harper Perennial, 1988, pp. 238–38, .
- "Sexual Morality and the Law", Chapter 16 of Politics, Philosophy, Culture: Interviews and Other Writings 1977-1984. Edited by Lawrence D. Krizman. New York/London: 1990, Routledge, , p. 275.
- Henley, Jon (February 23, 2001). "Calls for legal child sex rebound on luminaries of May 68". The Guardian. Retrieved December 28, 2017.
- . www.iep.utm.edu (амер.). Архів оригіналу за 3 березня 2018. Процитовано 3 січня 2018.
- Simone de Beauvoir [ 3 березня 2018 у Wayback Machine.]
- Bergoffen, Debra, «Simone de Beauvoir», The Stanford Encyclopedia of Philosophy (Fall 2010 Edition), Edward N. Zalta (ed.), URL = <http://plato.stanford.edu/archives/fall2010/entries/beauvoir/> [ 2 грудня 2013 у Wayback Machine.]
- Beauvoir, The Second Sex, 267
- Mikkola, Mari (3 січня 2018). Zalta, Edward N. (ред.). . Metaphysics Research Lab, Stanford University. Архів оригіналу за 14 квітня 2020. Процитовано 9 травня 2019 — через Stanford Encyclopedia of Philosophy.
- Bergoffen, Debra (2015). Zalta, Edward N. (ред.). (вид. Fall 2015). Metaphysics Research Lab, Stanford University. Архів оригіналу за 25 лютого 2021. Процитовано 9 травня 2019.
- Beauvoir, Simone de. . www.marxists.org. Архів оригіналу за 5 травня 2021. Процитовано 9 травня 2019.
- Beauvoir, Simone de. «Woman: Myth and Reality».
** in Jacobus, Lee A. (ed.). A World of Ideas. Bedford/St. Martins, Boston 2006. 780–95.
** in Prince, Althea, and Susan Silva Wayne. Feminisms and Womanisms: A Women's Studies Reader. Women's Press, Toronto 2004 p. 59–65. - Roberts, Mary Louise. «Beauvoir, Simone de.» In The Oxford Encyclopedia of Women in World History. Oxford University Press, 2008. Source [ 4 березня 2021 у Wayback Machine.]. Retrieved 3 February 2014.
- Fallaize, Elizabeth (1998). Simone de Beauvoir: A critical reader (вид. Digital print). London: Routledge. с. 6. ISBN .
- Агеєва, Віра Агеєва (05.06.2017). (Українською) . Архів оригіналу за 27 вересня 2020. Процитовано 24.03.2019.
- . www.prixsimonedebeauvoir.com. Архів оригіналу за 4 квітня 2020. Процитовано 7 травня 2020.
- . Архів оригіналу за 9 січня 2022. Процитовано 9 січня 2022.
- http://www.theparisreview.org/interviews/4444/the-art-of-fiction-no-35-simone-de-beauvoir [ 9 січня 2014 у Wayback Machine.]
Література
- M. Колодій. Бовуар Сімона де // Політична енциклопедія. Редкол.: Ю. Левенець (голова), Ю. Шаповал (заст. голови) та ін. — К.: Парламентське видавництво, 2011. — с.69 .
- Криворучко С. К. Фемінна ідея в романі Сімони де Бовуар «Мандарини» [ 11 вересня 2016 у Wayback Machine.] // Питання літературознавства. — 2013. — № 88. — С. 392—405.
- Криворучко С. К. Літературна творчість Сімони де Бовуар: еволюція художніх образів [ 30 березня 2019 у Wayback Machine.] : монографія / Криворучко С. К. — Київ: Видавничий дім Дмитра Бураго, 2012. — 428 с.
- Марценюк Т. Розділ 3. Праця Сімони де Бовуар «Друга стать» та її значення для фемінізму / Чому не варто боятися фемінізму [ 30 березня 2019 у Wayback Machine.] / Тамара Марценюк., 2018. — 328 с.
- Ганна Улюра. Ніч на Венері: 113 письменниць, які сяють у темряві. — Київ : ArtHuss, 2020. — 464 с. — .
- Wolfram Eilenberger: Feuer der Freiheit: Die Rettung der Philosophie in finsteren Zeiten (1933–1943). Klett-Cotta, 2020, .
Посилання
- Бовуар // Універсальний словник-енциклопедія. — 4-те вид. — К. : Тека, 2006.
- книга «Друга стать» у бібліотеці Чтиво [ 9 січня 2014 у Wayback Machine.]
- Портрет [ 29 лютого 2008 у Wayback Machine.]
- Абсолютные истины Симоны де Бовуар [ 29 травня 2009 у Wayback Machine.] (рос.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Simo na de Bovua r fr Simone de Beauvoir fr vimova simɔn de boˈvwaʁ 9 sichnya 1908 Parizh 14 kvitnya 1986 francuzka pismennicya ekzistencialistskij filosof intelektualka ideolog feminizmu mati feminizmu drugoyi hvili socialnij teoretik ta politichna aktivistka Avtorka bagatoh novel monografij u sferi filosofiyi ta politiki socialnih narisiv ese shodennikiv biografij ta avtobiografiyi u kilkoh tomah Simona de Bovuarfr Simone de BeauvoirZahidna filosofiyaSimona de BovuarNarodzhennya9 sichnya 1908 1908 01 09 ParizhSmert14 kvitnya 1986 1986 04 14 78 rokiv Parizh pnevmoniyaPohovannyacvintar MonparnasGromadyanstvo piddanstvo Franciya 1 2 ProzhivannyaParizh Marsel RuanZnannya movfrancuzka 3 4 Im ya pri narodzhenniSimone Lucie Ernestine Marie Bertrand de BeauvoirPsevdonimLe Castor 5 Diyalnistpolitichna filosofinya zhurnalistka pismennicya romanistka avtobiografka eseyistka politichna aktivistka avtorka shodennika women letter writer literaturnij kritik pismennicya avtorka feministka uchitel filosofiyiChlend 1945 Naukovij stupinagrezheShkola Tradiciyaekzistencializm feminizmOsnovni interesipolitika feminizm etikaZnachni ideyietika neviznachenosti feministska etika ekzistencialnij feminizmVplinula Alber Kamyu Sartr Betti FridanAlma materParizkij universitet i Licej FenelonaLiteraturnij napryamateyizm feminizm i ekzistencializmZaznala vplivuDekart Meri Volstonkraft Kant Gegel Guserl K yerkegor Gajdegger Marks Nicshe Sartr Markiz de SadViznachnij tvird d d Druga stat d i dIstorichnij periodFilosofiya XX stolittyaKonfesiyaateyizmRiddBrati sestrid 2 AvtografNagorodiGonkurivska premiya 1954 Yerusalimska premiya 1975 Avstrijska derzhavna premiya z yevropejskoyi literaturi 1978 d Simona de Bovuar u Vikishovishi Vislovlyuvannya u Vikicitatah Publicistichna robota Druga stat Le deuxieme sexe 1949 prisvyachena problemam prav zhinok ta gendernoyi nerivnosti spravila velikij vpliv na feministskij ruh U romanah de Bovuar rozvivayutsya ekzistencialistski ideyi syuzhetni hodi Mandariniv Les Mandarins 1954 Gonkurivska premiya opisuyut podiyi zhittya ekzistencialistskogo pismennickogo otochennya Eseyistika de Bovuar vklyuchaye roboti Moral dvoznachnosti Pour une morale de l ambiguite 1947 Starist La Vieillesse 1970 U avtobiografichnij trilogiyi Sila zrilosti La Force de l age 1960 i Sila rechej La Force des choses 1963 zmalovuyetsya zhittya spodvizhnici Sartra Yunist ta osvitaSimona de Bovuar narodilas 9 sichnya 1908 roku v burzhuaznij parizkij sim yi v 6 mu okruzi Yiyi batko Zhorzh Bertran de Bovuar yuridichnij sekretar kolis pragnuv stati aktorom a mati Fransuaz Bovuar do shlyubu Brasser bula donkoyu bagatogo bankira i revnoyu katolichkoyu Sestra Simoni Elen narodilasya cherez dva roki Sim ya namagalasya zberegti burzhuaznij status pislya togo yak pislya Pershoyi svitovoyi vijni voni vtratili bilshu chastinu svogo kapitalu i Fransuaz napolyagala shob dochki buli vidpravleni do prestizhnoyi monastirskoyi shkoli Simona ditinoyu bula gliboko religijnoyu a v odin moment navit mala namir stati cherniceyu Vona vtratila viru v rannomu pidlitkovomu vici j zalishilasya ateyistkoyu do kincya zhittya De Bovuar bula intelektualno rannoyu ditinoyu sho bulo viklikano zaohochennyam batka vin postijno hvalivsya Simona dumaye yak cholovik Cherez deyaki napruzheni obstavini yiyi sim yi de Bovuar bilshe ne mogla pokladatisya na svij posag i yak i inshi divchata serednogo klasu yiyi viku mala rizik ne vstupiti v shlyub De Bovuar skoristalasya ciyeyu mozhlivistyu shob zrobiti te sho vona zavzhdi hotila zrobiti ta zaroblyati sobi na zhittya Pislya zdachi bakalavrskih ispitiv z matematiki i filosofiyi v 1925 roci vona vivchala matematiku v Instituti katoliki v Parizhi ta movi j literaturu v Instituti Sent Mari Potim vona vivchala filosofiyu v Sorbonni i pislya zakinchennya v 1928 roci napisala diplomnu robotu priblizno ekvivalentna magisterskij roboti pro Lejbnica dlya Leona Brunshvicha tema fr Le concept chez Leibniz ukr Koncepciya v Lejbnica De Bovuar bula lishe dev yatoyu zhinkoyu yaka otrimala v toj chas diplom Sorbonni cherez te sho francuzhenkam lishe neshodavno bulo dozvoleno zdobuvati vishu osvitu De Bovuar upershe pracyuvala z Morisom Merlo Ponti i Klodom Levi Strosom koli vsi troye vidbuvali pedagogichnu praktiku v odnij serednij shkoli Hocha oficijno ne bula zarahovana de Bovuar bula na kursah u Vishij normalnij shkoli gotuyuchis do agregaciyi z filosofiyi visokokonkurentnogo pislyadiplomnogo ispitu yakij sluzhit nacionalnim rejtingom dlya studentiv Pid chas navchannya dlya agregaciyi vona poznajomilasya zi studentami Zhanom Polem Sartrom Polem Nizanom i Rene Majo yakij dav yij prizvisko Kastor abo bober sho priliplo do neyi Zhuri agregaciyi nagorodilo pershim miscem Sartra zamist de Bovuar yaka posila druge misce j u vici 21 roku bula najmolodshoyu lyudinoyu yaka sklala ispit U roboti Memuari dobre vihovanoyi divchini vona pisala individualizm mogo batka ta jogo yazichnicki etichni normi buli v povnomu protirichchi z zhorstko moralnim konvencionalizmom moyeyi materi Cej disbalans yakij zrobiv moye zhittya svogo rodu neskinchennim disputom i ye golovnoyu prichinoyu chomu ya stala intelektualkoyu Seredni roki ta stosunkiZ 1929 po 1943 rik de Bovuar vikladala na rivni liceyu poki ne mogla pidtrimuvati sebe viklyuchno na gonorarah vid svoyih tvoriv Vona vikladala v liceyi Mongran Marsel liceyi Zhanni d Ark Ruan i liceyi Molyera Parizh 1936 1939 U zhovtni 1929 roku Zhan Pol Sartr i de Bovuar stali paroyu i pislya superechki z batkom de Bovuar Sartr poprosiv yiyi odruzhitisya z nim dlya probi Odnogo razu koli voni sidili na lavci bilya Luvru vin skazav Davajte pidpishemo dvorichnu ugodu De Bovuar virishila nikoli ne odruzhuvatis ta ne vesti spilnij pobut iz Sartrom z yakim mala trivali stosunki Z 1929 roku de Bovuar i Sartr buli partnerami protyagom 51 roku do jogo smerti v 1980 roci Sartr i de Bovuar zavzhdi chitali odne odnogo Trivaye diskusiya pro te naskilki voni vplivali odne na odnogo v svoyih ekzistencialistichnih tvorah takih yak Buttya i nisho Sartra de Bovuar Gostya i Fenomenologiya i namiri Prote novi doslidzhennya dorobku de Bovuar zoseredzheni na vplivah vidminnih vid Sartra vklyuchayuchi Gegelya ta Lejbnica Neogegelivske vidrodzhennya Aleksandra Kozheva i Zhana Ippolita v 1930 h rokah nadihnulo cile pokolinnya francuzkih misliteliv zokrema Bovuar i Sartra vidkriti dlya sebe Fenomenologiyu duhu Gegelya De Bovuar virishila nikoli ne vstupati v shlyub i ne stvoryuvati spilnogo gospodarstva takozh vona nikoli ne mala ditej Ce dalo yij chas dlya vdoskonalennya svoyeyi osviti aktivnogo zaluchennya do politichnih podij pismennictva vikladannya podorozhej a takozh dlya yiyi vilnogo osobistogo zhittya Mozhlivo yiyi najvidomishim kohancem buv amerikanskij avtor Nelson Algren yakogo vona zustrila v Chikago v 1947 roci i do yakogo pisala cherez Atlantiku zvertayuchis mij kohanij choloviche V 1954 roci de Bovuar zavoyuvala najprestizhnishu francuzku literaturnu premiyu za roman Mandarini v yakomu Algren ye prototipom personazha Lyuyisa Brogana Algren zatyato zaperechuvav proti rozgolosu yih stosunkiv ale de Bovuar pohovali z jogo podarunkom sribnoyu kabluchkoyu Odnak vona zhila z Klodom Lancmanom z 1952 po 1959 rik Simona de Bovuar bula biseksualkoyu i yiyi stosunki z molodimi zhinkami buli kontroversijnimi Kolishnya studentka B yanka Lamblen do shlyubu Binefeld napisala u svoyij knizi Memuari sturbovanoyi molodoyi divchini Memoires d une jeune fille derangee sho poki vona bula studentkoyu v Liceyi Molyera yiyi vchitelka de Bovuar v svoyi 30 rokiv seksualno ekspluatuvala yiyi U 1943 roci de Bovuar bula vidstoronena vid vikladackoyi roboti cherez zvinuvachennya v tomu sho v 1939 roci vona spokusila 17 richnu liceyistku Natali Sorokinu Batki Sorokinoyi pred yavili oficijne zvinuvachennya proti de Bovuar za rozbeshennya nepovnolitnoyi i vnaslidok cogo u neyi bulo vidklikano licenziyu na vikladannya u Franciyi Nezadovgo do Drugoyi svitovoyi vijni para Sartr de Bovuar pereyizhdzhaye do Parizhu U 1943 roci de Bovuar vpershe drukuye svij roman Gostya L Invitee u vidavnictvi Gallimar U romani opisuyutsya stosunki mizh Sartrom Olgoyu Kozakevich ta neyu roman maye velikij uspih Gromadska diyalnist5 kvitnya 1971 roku u francuzkomu zhurnali Le Nouvel Observateur opublikuvala vidkritij list Manifest trohsot soroka troh yakij pidpisali she 342 zhinki z vimogoyu dekriminalizuvati aborti U 1977 roci de Bovuar Sartr Rolan Bart Mishel Fuko Zhak Derrida i znachna chastina inteligenciyi pidpisali peticiyu yaka pragnula skasuvati vik zgodi u Franciyi Znachni tvoriGostya De Bovuar opublikuvala svij pershij roman L Invitee 1943 roku Ce hudozhnya hronika seksualnih stosunkiv mizh neyu j Sartrom z Olgoyu ta Vandoyu Kozakevich Olga bula odniyeyu z uchenic de Bovuar u serednij shkoli v Ruani de ta vikladala na pochatku 1930 h Vona priv yazalasya do Olgi Sartr sprobuvav pidbiti do Olgi klinci ale vona jomu vidmovila tozh vin rozpochav stosunki z yiyi sestroyu Vandoyu Sartr pidtrimuvav Vandu do samoyi smerti Vin takozh pidtrimuvav Olgu vprodovzh bagatoh rokiv doki vona ne zustrilasya z Zhakom Loranom Bostom kohancem de Bovuar i ne odruzhilasya z nim Diya romanu vidbuvayetsya pered Drugoyu svitovoyu vijnoyu Bovuar poyednala Olgu ta Vandu v odnu personazhku U cij hudozhnij versiyi de Bovuar Sartr ta moloda zhinka vedut menazh a trua Roman rozkrivaye takozh skladni stosunki mizh de Bovuar i Sartrom ta te yak na ci stosunki vpinulo zhittya vtroh Pislya Gosti de Bovuar opublikuvala roman Krov inshih sho doslidzhuye prirodu osobistoyi vidpovidalnosti j rozpovidaye istoriyu kohannya dvoh francuzkih studentiv uchasnikiv Ruhu oporu Ekzistencialistska etika Simona de Bovuar ta Zhan Pol Sartr u Pekini 1955 U 1944 u de Bovuar napisala pershe filosofske ese Pirr i Kinej Pyrrhus et Cineas de visvitlyuyetsya pitannya ekzistencialistkoyi etiki Vona prodovzhila doslidzhennya ekzistencializmu u drugomu ese Etika dvoznachnosti 1947 ce mabut najbilsh dostupnij vstup do ekzistencializmu U comu ese de Bovuar proyasnyuye deyaki neposlidovnosti yaki bagato hto zokrema Sartr vbachali v golovnih pracyah ekzistencializmu takih yak Buttya i nisho V Etici dvoznachnosti de Bovuar beretsya za ekzistencialistsku dilemu absolyutnoyi svobodi proti nakladenih obstavinami obmezhen Les Temps modernes Dokladnishe Les Temps modernes U kinci Drugoyi svitovoyi vijni de Bovuar ta Sartr stali redaktorami politichnogo zhurnalu Les Temps modernes zasnovanogo Sartrom razom iz Morisom Merlo Ponti ta inshimi intelektualami De Bovuar vikoristovuvala zhurnal Les Temps Modernes dlya publikaciyi vlasnih tvoriv doslidzhuyuchi svoyi ideyi v malij formi persh nizh zibrati yih v ese ta knigi Vona zalishalasya redaktorom do smerti Druga stat Dokladnishe Druga stat Druga stat upershe opublikovana v 1949 roci francuzkoyu yak Le Deuxieme Sexe peretvoryuye ekzistencialistsku mantru isnuvannya pereduye sutnosti v feministsku Zhinkoyu ne narodzhuyutsya neyu stayut fr On ne nait pas femme on le devient Ciyeyu znamenitoyu frazoyu de Bovuar konceptualizuye vidminnist mizh biologichnoyu stattyu ta socialno konstrujovanim genderom i suputnimi stereotipami De Bovuar obgruntovuye tezu sho pervinnim dzherelom prignoblennya zhinki ye yiyi istorichne j socialne konstruyuvannya yak suttyevo Inshoyi De Bovuar viznachaye zhinku yak drugu stat tomu sho zhinok viznachayut vidnosno cholovikiv Vona vkazuye sho Aristotel rozmirkovuvav sho zhinki ye samicyami cherez brak yakostej Toma Akvinskij govoriv pro zhinok yak pro nedoskonalih cholovikiv ta yak pro vipadkovi stvorinnya De Bovuar stverzhuvala sho zhinki zdatni robiti vibir na rivni z cholovikami a tomu spromozhni obrati shlyah pidnyattya za mezhi imanentnosti z yakoyu voni ranishe primiryalisya j dosyagti trascendentnosti tobto polozhennya koli voni vizmut u svoyi ruki vidpovidalnist za sebe j za svit koli voni oberut svobodu U rozdili Zhinka mif ta realnist de Bovuar opisuye yak choloviki zrobili zhinku Inshoyu v suspilstvi otochivshi yiyi falshivoyu auroyu tayemnichosti Vona napolyagaye sho choloviki vikoristovuyut ce yak vipravdannya tomu shob ne rozumiti zhinok ta yihnih problem ne dopomagati yim i sho zagalom take stvorennya stereotipiv grupi sho stoyat vishe v iyerarhiyi zavzhdi zastosovuyut shodo tih grup sho stoyat nizhche Vona pishe sho analogichnij gnit iyerarhiyi zavzhdi vidbuvayetsya shodo inshih kategorij identichnosti takih yak rasa klas chi religiya ale stverdzhuye vona nide ce ne nastilki pravda yak shodo genderu koli choloviki formuyut stereotip zhinki j vikoristovuyut jogo yak vipravdannya organizaciyi suspilstva na zasadah patriarhatu Popri vnesok u feministichnij ruh osoblivo v ruh zvilnenni zhinok u Franciyi ta viru v ideali ekonomichnoyi nezalezhnosti zhinok ta rivnih mozhlivostej osviti de Bovuar trivalij chas ne bazhala nazivati sebe feministkoyu Odnak v umovah novogo pidnesennya feministichnogo ruhu v kinci 1960 h ta na pochatku 1970 h vona zayavila sho bilshe vzhe ne virit sho lishe tilki socialistichna revolyuciya bude dostatnoyu dlya zvilnennya zhinki Tozh 1972 roku vona publichno progolosila sebe feministkoyu v interv yu Le Nouvel Observateur Mandarini Roman Mandarini opublikovanij 1954 roku zdobuv najvishu literaturnu vidznaku Franciyi Gonkurivsku premiyu Diya romanu vidbuvayetsya pislya zakinchennya Drugoyi svitovoyi j opisuye osobiste zhittya filosofiv ta yih druziv z blizkogo kola spilkuvannya Sartra j de Bovuar zokrema yiyi stosunki z amerikanskim pismennikom Nelsonom Algrenom yakomu v knizi ye posvyata Algrena oburiv vidvertij opis seksualnih stosunkiv mizh nimi yak v Mandarinah tak i v avtobiografiyah Svoyu lyut vin spryamuvav zrobivshi oglyad amerikanskih perekladiv robit de Bovuar Velika chastina materialiv shodo cogo epizodu v zhitti de Bovuar zokrema yiyi listi do Algrena stali dostupnimi shirokij publici tilki pislya yiyi smerti Simona de Bovuar v UkrayiniPriyizd Simoni de Bovuar v travni 1964 roku v Kiyiv zalishivsya nepomichenim Bagato mitciv ta togochasnoyi inteligenciyi z zakordonu bulo zaprosheno na Shevchenkiv yuvilej Golovoyu organizacijnogo komitetu buv Mikola Bazhan yakij zokrema i zaprosiv Zhana Polya Sartra Nezvazhayuchi na te sho z nim priyihala Simona de Bovuar yaka bula avtorkoyu znamenitoyi praci Druga stat a 60 ti roki v Radyanskomu Soyuzi vidznachalisya pidnesennyam radikalnoyi drugoyi hvili feminizmu yiyi postat majzhe ne privernula do sebe uvagi Navit popri ce vona znajshla spilnu movu z ukrayinskimi intelektualkami Bibliografiya1943 Gostya L Invitee roman 1944 Pirr ta Sineas Pyrrhus and Cineas ese 1945 Krov inshih Le Sang des autres roman 1945 Nepotribni roti Les Bouches inutiles teatralna p yesa 1946 Vsi lyudi smertni Tous les hommes sont mortels roman 1947 Moralna dvoznachnist Pour une morale de l ambiguite ese 1948 Amerika den za dnem L Amerique au jour le jour opovidannya 1949 Druga stat Le Deuxieme Sexe filosofske ese 2 t 1954 Mandarini Les Mandarins roman 1955 Privilejovani Privileges ese 1957 Dovga progulyanka La Longue Marche ese 1958 Memuari dobre vihovanoyi divchini Memoires d une jeune fille rangee avtobiografichne opovidannya 1960 Sila zrilosti La Force de l age avtobiografiya 1962 Sila rechej La Force des choses avtobiografiya 1964 Duzhe legka smert Une mort tres douce avtobiografichne opovidannya pro ostanni dni zhittya Fransuazi de Bovuar materi Simoni 1966 Prinadlivi kartinki Les Belles Images roman 1967 Zlomlena La Femme rompue roman 1970 Starist La Vieillesse ese 1972 Chi varto spaliti de Sada Faut il bruler Sade ese 1972 V kincevomu rahunku Tout compte fait avtobiografichne opovidannya 1979 Koli duhovne pervinne Quand prime le spirituel roman 1981 Ceremoniya proshannya La Ceremonie des adieux za interv yu z Zhanom Polem Sartrom serpen veresen 1974 roku avtobiografichne Pam yat9 sichnya 2008 roku do 100 richchya vid dnya narodzhennya Simoni de Bovuar feministka ta doslidnicya Yuliya Kristeva zasnuvala mizhnarodnu premiyu z prav lyudini za svobodu zhinok Premiyu Simoni de Bovuar De Bovuar vshanovana na Poversi spadshini Dzhudi Chikago Perekladi ukrayinskoyuBovuar Simona de Druga stat T 1 Per z francuzkoyi Nataliya Vorobjova Pavlo Vorobjov Yaroslava Sobko K Osnovi 1994 390 s Bovuar Simona de Druga stat T 2 Per z francuzkoyi Nataliya Vorobjova Pavlo Vorobjov Yaroslava Sobko K Osnovi 1995 392 s Bovuar Simona de Druga stat T 1 2 Per z francuzkoyi Nataliya Vorobjova Pavlo Vorobjov Yaroslava Sobko K Osnovi 2017 368 s Simona de Bovuar Oshukana zhinka per z francuzkoyi Yevgeniyi Kononenko Kiyiv SNOWDROP 2020 Filmografiya1995 Vsi lyudi smertni All Men Are Mortal ekranizaciya odnojmennogo romanu de Bovuar Rezhiser Ejt de Jong Ate de Jong v golovnih rolyah Iren Zhakob Stiven Ri 2006 Kohanci Kafe de Flor rezhiser Ilan Dyuran Koen Anna Muglalis Anna Mouglalis v roli Simoni de Bovuar 2006 fr film Kloda Goretta u dvoh epizodah z Ann Alvaro Anne Alvaro v roli de Bovuar Simona de Bovuar razom iz Sartrom bilya pam yatnika BalzakuNagorodiGonkurkivska premiya Prix Goncourt 1954 Yerusalimska premiya Jerusalem Prize 1975 Avstrijska derzhavna premiya z yevropejskoyi literaturi Austrian State Prize for European Literature 1978CitatiZhinkoyu ne narodzhuyutsya neyu stayut Druga stat 2 tom Zhoden cholovik ne pogodivsya b stati zhinkoyu ale vsi voni hochut shob zhinki buli Druga stat 1 tom Abi ya viznala cholovika rivnim sobi vin povinen dovesti sho hocha b v chomus krashij za mene slova Anni prototip Bovuar Mandarini U svoyih tvorah ya pokazuyu zhinok takimi yakimi voni ye a ne povinni buti z interv yu z Simonoyu de Bovuar Buti kohanoyu ce ne meta i ne sutnist buttya Mandarini U glibini dushi choloviku potribno shob vijna statej zalishalasya dlya nogo groyu todi yak zhinka stavit na kartu svoyu dolyu Zakohana zhinka zamikayetsya v malenkomu sviti kohanogo cholovika revnoshi posilyuyut yiyi samotnist i tim samim roblyat zalezhnist she silnishoyu Lyubov maye rizne znachennya dlya cholovika ta zhinki same v comu odna z golovnih prichin neporozuminnya sho rozdilyaye yih Svitom nikoli ne volodiyut i zahistitisya vid nogo tezh nemozhlivo Mandarini Meni zavdaye neshastya lishe te sho ya ne vidchuvayu sebe shaslivoyu Movchannya podoba spilnictva vono vislovlyuye zgodu nadto gliboku dlya sliv z romanu Prinadlivi kartinki Zazvichaj lyudi ne nadto vinahidlivi koli sprava stosuyetsya rozvag Vse svoye zhittya ya pobuduvala na nesprijnyatti nudgi Anna prototip S de Bovuar roman Mandarini V inshomu movnomu rozdili ye povnisha stattya Simone de Beauvoir angl Vi mozhete dopomogti rozshirivshi potochnu stattyu za dopomogoyu perekladu z anglijskoyi Ne perekladajte tekst yakij vidayetsya nedostovirnim abo neyakisnim Yaksho mozhlivo perevirte tekst za posilannyami podanimi v inshomovnij statti Dokladni rekomendaciyi div Vikipediya Pereklad Div takozhDruga stat Feministichna filosofiya Premiya Simoni de Bovuar Spisok feministichnoyi literaturi Spisok feministok ta profeministivPrimitkihttp www nytimes com roomfordebate 2011 05 18 are french women more tolerant still a long way to go Catalog of the German National Library d Track Q23833686 Bibliotheque nationale de France BNF platforma vidkritih danih 2011 d Track Q19938912d Track Q54837d Track Q193563 CONOR Sl d Track Q16744133 Czech National Authority Database d Track Q13550863 Bergoffen Debra 10 lipnya 2018 Simone de Beauvoir Oxford Handbooks Online doi 10 1093 oxfordhb 9780198755340 013 21 Procitovano 24 bereznya 2019 Mussett Shannon M 29 lipnya 2017 The Failure of Female Identity in Simone de Beauvoir s Fiction A Companion to Simone de Beauvoir Chichester UK John Wiley amp Sons Ltd s 367 378 ISBN 9781118795996 Butler Judith 1986 Sex and Gender in Simone de Beauvoir s Second Sex Yale French Studies 72 s 35 doi 10 2307 2930225 ISSN 0044 0078 Procitovano 24 bereznya 2019 Moorehead Caroline 2 chervnya 1974 A talk with Simone de Beauvoir The New York Times amer ISSN 0362 4331 Procitovano 8 bereznya 2023 Oxford University Press January 2008 Beauvoir Simone de Oxford Handbooks Online anglijskoyu doi 10 1093 oxfordhb 9780199669356 013 0025 ISBN 9780195148909 Beauvoir Simone de 1 bereznya 2015 Feminist Writings University of Illinois Press ISBN 9780252039003 Cain Sarah 1 lyutogo 2015 Writing for The New Yorker Edinburgh University Press ISBN 9780748682492 Arhiv originalu za 2 bereznya 2021 Procitovano 24 bereznya 2019 Memoirs of a Dutiful Daughter Book One Kelly Oliver ed French Feminism Reader Rowman amp Littlefield Publishers 2000 p 1 Bulletin 2006 de l Association amicale des anciens et anciennes eleves du lycee Moliere 2006 p 22 Bair p 155 7 Tidd Ursula 2 chervnya 2004 Simone de Beauvoir doi 10 4324 9780203634431 Procitovano 24 bereznya 2019 Bauer Nancy 31 sichnya 2001 Simone de Beauvoir Philosophy and Feminism New York Chichester West Sussex Columbia University Press ISBN 9780231529174 Brown John L Beauvoir Simone de Beauvoir Sylvie Le Bon de 1997 Lettres a Nelson Algren Un amour transatlantique 1947 1964 World Literature Today T 71 4 s 753 doi 10 2307 40153313 ISSN 0196 3570 Procitovano 24 bereznya 2019 de Beauvoir Simone Gendron Sarah Sarrot Justine de Beauvoir Sylvie Le Bon Gendron Sarah Altman Meryl de Beauvoir Sylvie Le Bon 20 kvitnya 2017 Notes for a Novel University of Illinois Press doi 10 5406 illinois 9780252036347 003 0027 Procitovano 24 bereznya 2019 Menand Louis September 26 2005 Stand By Your Man The New Yorker Conde Nast Retrieved December 28 2017 Rodgers Nigel Thompson Mel 2004 Philosophers Behaving Badly London Peter Owen Publishers p 186 ISBN 072061368X Memoires d une jeune fille derangee 1994 LGF Livre de Poche ISBN 978 2 253 13593 7 2006 Balland ISBN 978 2 7158 0994 9 Tete a tete Simone de Beauvoir and Jean Paul Sartre Hazel Rowley HarperCollins 2005 pp 130 35 ISBN 0 06 052059 0 ISBN 978 0 06 052059 5 Intellectuals From Marx and Tolstoy to Sartre and Chomsky Paul Johnson Harper Perennial 1988 pp 238 38 ISBN 978 0 06 125317 1 Sexual Morality and the Law Chapter 16 of Politics Philosophy Culture Interviews and Other Writings 1977 1984 Edited by Lawrence D Krizman New York London 1990 Routledge ISBN 0 415 90149 9 p 275 Henley Jon February 23 2001 Calls for legal child sex rebound on luminaries of May 68 The Guardian Retrieved December 28 2017 www iep utm edu amer Arhiv originalu za 3 bereznya 2018 Procitovano 3 sichnya 2018 Simone de Beauvoir 3 bereznya 2018 u Wayback Machine Bergoffen Debra Simone de Beauvoir The Stanford Encyclopedia of Philosophy Fall 2010 Edition Edward N Zalta ed URL lt http plato stanford edu archives fall2010 entries beauvoir gt 2 grudnya 2013 u Wayback Machine Beauvoir The Second Sex 267 Mikkola Mari 3 sichnya 2018 Zalta Edward N red Metaphysics Research Lab Stanford University Arhiv originalu za 14 kvitnya 2020 Procitovano 9 travnya 2019 cherez Stanford Encyclopedia of Philosophy Bergoffen Debra 2015 Zalta Edward N red vid Fall 2015 Metaphysics Research Lab Stanford University Arhiv originalu za 25 lyutogo 2021 Procitovano 9 travnya 2019 Beauvoir Simone de www marxists org Arhiv originalu za 5 travnya 2021 Procitovano 9 travnya 2019 Beauvoir Simone de Woman Myth and Reality in Jacobus Lee A ed A World of Ideas Bedford St Martins Boston 2006 780 95 in Prince Althea and Susan Silva Wayne Feminisms and Womanisms A Women s Studies Reader Women s Press Toronto 2004 p 59 65 Roberts Mary Louise Beauvoir Simone de In The Oxford Encyclopedia of Women in World History Oxford University Press 2008 Source 4 bereznya 2021 u Wayback Machine Retrieved 3 February 2014 Fallaize Elizabeth 1998 Simone de Beauvoir A critical reader vid Digital print London Routledge s 6 ISBN 978 0415147033 Ageyeva Vira Ageyeva 05 06 2017 Ukrayinskoyu Arhiv originalu za 27 veresnya 2020 Procitovano 24 03 2019 www prixsimonedebeauvoir com Arhiv originalu za 4 kvitnya 2020 Procitovano 7 travnya 2020 Arhiv originalu za 9 sichnya 2022 Procitovano 9 sichnya 2022 http www theparisreview org interviews 4444 the art of fiction no 35 simone de beauvoir 9 sichnya 2014 u Wayback Machine LiteraturaM Kolodij Bovuar Simona de Politichna enciklopediya Redkol Yu Levenec golova Yu Shapoval zast golovi ta in K Parlamentske vidavnictvo 2011 s 69 ISBN 978 966 611 818 2 Krivoruchko S K Feminna ideya v romani Simoni de Bovuar Mandarini 11 veresnya 2016 u Wayback Machine Pitannya literaturoznavstva 2013 88 S 392 405 Krivoruchko S K Literaturna tvorchist Simoni de Bovuar evolyuciya hudozhnih obraziv 30 bereznya 2019 u Wayback Machine monografiya Krivoruchko S K Kiyiv Vidavnichij dim Dmitra Burago 2012 428 s Marcenyuk T Rozdil 3 Pracya Simoni de Bovuar Druga stat ta yiyi znachennya dlya feminizmu Chomu ne varto boyatisya feminizmu 30 bereznya 2019 u Wayback Machine Tamara Marcenyuk 2018 328 s ISBN 978 617 7286 34 8 Ganna Ulyura Nich na Veneri 113 pismennic yaki syayut u temryavi Kiyiv ArtHuss 2020 464 s ISBN 978 617 7799 43 5 Wolfram Eilenberger Feuer der Freiheit Die Rettung der Philosophie in finsteren Zeiten 1933 1943 Klett Cotta 2020 ISBN 978 3 608 96460 8 PosilannyaBovuar Universalnij slovnik enciklopediya 4 te vid K Teka 2006 kniga Druga stat u biblioteci Chtivo 9 sichnya 2014 u Wayback Machine Portret 29 lyutogo 2008 u Wayback Machine Absolyutnye istiny Simony de Bovuar 29 travnya 2009 u Wayback Machine ros