Цю статтю треба для відповідності Вікіпедії. (листопад 2014) |
Велика Бурімка — село у Чорнобаївському районі Черкаської області. Розташоване на високій терасі правого берега річки Сула.
Давня історія
Поблизу села знайдено знаряддя праці з кременю часів палеоліту та кераміка доби бронзи.
Часи Київської Русі
Поселення відоме з 1185 року. Михайло Максимович у праці «О десяти городах и некоторых селах древней Украины», говорячи про давні міста-фортеці по річці Сулі згадує:
«упоминаемый в той же книге (Книге Большого Чертежа) «град Буромля», хоть и не упомянут древним летописцем, но он, конечно, ровесник Лукомле и одного с ним происхождения. В прошлом столетии он назывался уже Буромкою и считался местечком сотни Горошинской»
А інший дослідник «Истории Переяславской земли с древнейших времен до пол. XIII в.» Василь Ляскоронський зазначає:
«Городища возникали со стратегической целью — защиты окрестного населения от врагов… Подобные же земляные укрепления встречаются по р. Суле — в Глинске, в Лохвице, Лубнах, Александровке, Лукомье, Буромке, Воинской Гребле и пр.»
… На правом возвышенном берегу р. Сулы и расположились ряд укреплений, известных уже со времени глубокой древности таковы: Ромны, Снятин, Лубны, Лукомье, Горошин, Буромка, Жовнин. Они встречаются в XI–XII вв.»
«…На правом берегу Сулы, почти напротив м. Горошина, находится м. Буромка, упоминаемая в Книге Большого Чертежа под именем Буромля, она же есть и на карте Боплана, и в описании тарифа подымной подати Киевского воеводства 1631 г. Буромка близко подходит по корню к имени Рыма, Римова (местное население называет это поселение Буримка с ударением на «и»)» Монета Марка Аврелія
.«У 1185 г. половцы разорили Посулье. …Римов находился на нижней Суле вблизи м. Буримки»
Багато вчених-істориків вважають назви Римів та Бурімка тотожними, інші ж, навпаки, вбачають у цих назвах два різних містечка. На східній окраїні села виявлено і обстежено комплекс городищ, які датуються10-13 століттями. 1947 року городища були обстежені групою АН УРСР, які підтвердили зроблені раніше спостереження. 1979 року Ю. Ю. Моргунов, після власних досліджень, вніс деякі істотні уточнення. Давньоруське поселення на території села мало економічні зв'язки з іншими землями, про що свідчить знайдена тут ще в 1873 року Д. Я. Самоквасовим велика срібна монета Марка Аврелія. Проте наприкінці 12 століття, після невдалого походу князя на половців, на посулянські укріплення напав Кончак і зруйнував їх. 1239 року полчища татаро-монгол остаточно зруйнували і поневолили Посулля.
15-17 століття
З кінця 15 століття місцевість починає відроджуватись і залюднюватись. У кінці 16 століття на лівому березі Дніпра уже були 3 полки: Переяславський, Полтавський та Миргородський. Тоді, ймовірно, була й Бурімка, як козацьке поселення. У середині 17 століття Бурімка (Буромля) вже широко згадується у різних документах:
.«…Буромля входила в состав «Вишневеччины». По Инвентарю 1641 г., значится 158 господарей (козаков)»
1648 року Бурімка — сотенне містечко Іркліївського полку. Вона позначена і як фортеця на карті французького військового інженера Боплана 1650 року. Після Зборівської угоди 1649 року, коли Іркліївський полк перестав існувати, козаки Бурімської (Боромльської) сотні влилися Городищенської, Яблунівської та Оржицької сотень Кропивнянського полку. Пізніше, сотня існувала нетривалий час у 1663—1667 роках після відновленя Іваном Брюховецьким, перебувала цього разу у складі Переяславського полку. У роки національно-визвольної війни середини 17 століття бурімські козаки підтримали повстанців Лисенка та Вовгуру, поповнили загони Максима Кривоноса. За переказами через містечко проїжджав сам Богдан Хмельницький. У Великобурімському парку і досі є пам'ять про цю неординарну подію — майже 900-літній дуб з відбитками мідної печатки гетьмана. Через Бурімку у листопаді того ж року лежав шлях російського посланника Неронова до Богдана Хмельницького у Чигирин. Через Бурімку у травні 1666 року відбувся похід українсько-татарського війська Петра Дорошенка на Лівобережжя:
.«В 1666 г. черкасские и чигиринские козаки с помощью татар и поляков ограбили окрестности Буромки»
Того ж 1666 року за спеціальним наказом царя стольник О. Ізмайлов мав доручення «переписать всяких чинов, желецких, промышленных и тяглых людей в селах и деревнях крестьян и бобылей» для збирання податків. Так з'явилися Переписні книги, в яких значилось:
«в г. Боромля с войта Елфима Максимова со товарищи с 18-и человек по полтине с дыму да с 7-и волов денежного окладу с вола по 4 алтына деньгою да хлеба по полуосьмачке ржи и овса пополам. И всего с буромских мещан с 18-и человек и 7-и волов денежного окладу подымного и с волов 9 руб 29 алтын деньгою, а хлеба с волов три осьмачки с полуосьмачкою ржи и овса пополам»
У 2 половині 17 століття Бурімка — рангове володіння пана полковника Лубенського . Крім занять землеробством та скотарством у Бурімці розвивалось виробництво селітри (залишки селітрового виробництва виявлені під час археологічних досліджень). Тоді ж діяла православна Дмитрівська церква. Велику роль у житті поселення відігравала і громада:
Горошенское сотенное правление доносит: «В сотне же Горошинской при селе Буромце поле пахотное. Там же вместе с оным и сенокосное, по древнему тому установлению, обще всеми жителями, козаками и посполитыми ранговыми госп.полк. Лубенского Ивана Петровича Кулябки, употребляются, сколько кому якого лета к паханию и сенокосу надобность укажет и где кто себе застигнет, тамо орет либо косит, а собственного неякого не имеется. Громада же давала земли церкви»
18-19 століття
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelV5TDBFdVFTNUNaWHBpYjNKdlpHdHZYMko1WDB4aGJYQnBYeVV5T0RFM09UUWxNa05mU0dWeWJXbDBZV2RsSlRJNUxtcHdaeTh4TlRCd2VDMUJMa0V1UW1WNlltOXliMlJyYjE5aWVWOU1ZVzF3YVY4bE1qZ3hOemswSlRKRFgwaGxjbTFwZEdGblpTVXlPUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
У 18 столітті Бурімка перебувала у ранговому володінні полковників Лубенського полку. З 1781 року Бурімка спочатку перебувала у складі Лубенського та Городиського, а з 1797 року Золотоніського повітів. За гетьмана Кирила Розумовського відбулася спроба зміцнити полково-сотенний устрій. Тоді сотенними містами Лубенського полку стали Бурімка, Вереміївка, Жовнин, Оржиця. Але вже 1781 року Бурімка входить до Горошинської сотні Лубенського полку. У містечку числилось: 1 хата різночинців, 3 духовенства, І священослужителів, 34 козацьких, 29 козацьких підпомічників, 293 посполитих коронних і рангових, 3 посполитих власницьких, а всього 359 хат. 1782 року полково-сотенний устрій остаточно скасовано і Бурімка Городиського повіту нараховує 1065 жителів «разного звания казенные люди и казаки». У 1797–1801 роках у Бурімці Золотоніського повіту проживало 934 особи. З 1802 і до 1920 років Бурімка перебувала у складі Золотоніського повіту Полтавської губернії.
1783 року містечко Бурімка (тепер паралельно вживається і Велика Бурімка на відміну від сусіднього села Мала Бурімка) із рангового переходить у власність Олександра Андрійовича Безбородька (1747–1799) — дійсного таємного радника, графа, найяснішого князя, канцлера, вихідця з козацької старшини Переяславського полку. Всі справи в маєтку вершив управляючий, а ним був дід (по матері Гликерії Федорівні) Михайла Максимовича — Федір Назарович Тимківський, а після його смерті 1790 року — брат Іван Назарович. Тоді у селі працювали 2 найбільших у повіті кінних заводи. Після смерті Олександра Безбородька його маєток дістався меншому братові Іллі Андрійовичу Безбородьку (1756–1815) — військовому, генерал-майору, таємному раднику імператора, сенатору. За часи управління Безбродьками біля села на площі 100 десятин закладено великий парк, що переходить у лісовий масив з тополевими та каштановими алеями, дубовими, березовими та кленовими насадженнями.
Село є на мапі 1800 року.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelZrTDFKMWMxQnZjblJ5WVdsMGMxOTJNaTB3TVRGZlRHVmZRMjl0ZEdWZlJXeHBaVjlCYm1SeVpXVjNhWFJqYUY5Q1pYcGliM0p2Wkd0dkxtcHdaeTh4TlRCd2VDMVNkWE5RYjNKMGNtRnBkSE5mZGpJdE1ERXhYMHhsWDBOdmJYUmxYMFZzYVdWZlFXNWtjbVZsZDJsMFkyaGZRbVY2WW05eWIyUnJieTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Після смерті Іллі Безбородька маєток перейшов у спадок дочці Клеопатрі Іллівні, одруженій з генерал-майором (1783–1866) — князем, письменником. Безбородьки у Великій Бурімці мали 69 дворових і 1253 різних селян, їх володіння були і в навколишніх селах: Лящівці, Малій Бурімці, Матвіївці, та ще інших 5 селах Золотоніського повіту. Більшість з них, зокрема і Велика Бурімка 1828 року після смерті Клеопатри Лобанової-Ростовської придбав граф Михайло Михайлович Сперанський (1772–1839) — визначний державний діяч, член Державної ради, упорядник «Зводу законів» 1833 року для своєї єдиної дочки Єлизавети Михайлівни, у шлюбі Фролової-Багреєвої (1799–1857). Єлизавета Михайлівна вступила безпосередньо у володіння маєтком після смерті графа Михайла Сперанського.
1822 року Єлизавета Михайлівна одружилась, її чоловік (1785–1845) — учасник російсько-французької війни 1812 року, служив при Барклаї де Толлі, чернігівський губернатор, член ради міністра фінансів, управляючий Державним займовим банком, сенатор, дійсний таємний радник. Бабуся по матері Олександра Олексійовича — Уляна Андріївна Кочубей — старша сестра Олександра Андрійовича Безбородька та Іллі Андрійовича Безбородька, колишніх власників села. Отож попередня власниця Клеопатра Іллівна доводилася Фролову-Багреєву двоюрідною тіткою. Згодом маєтність перейшла до дочки Єлизавети Михайлівни графині Марії Олександрівни (1826–1887), одруженої 1845 року з князем (1812–1880). У них 1847 року народився син Михайло Родіонович. 1872 року за проханням княгині Марії Олександрівни у день 100-річчя з дня народження графа імператор Олександр ІІ дозволив до прізвища її повнолітнього сина князя Михайла Родіоновича Кантакузіна додати титул і прізвище графа Сперанського, якби прізвище прославленого графа продовжилося в його нащадках. Так з того часу офіційно власників Великої Бурімки стали іменувати князь Кантакузін граф Сперанський. Декілька поколінь цієї відомої династії володіли Великою Бурімкою.
Після реформи 1861 року була утворена Золотоніського повіту. 1900 року волосним старшиною був селянин Омелян Феодосійович Клочко. Великобурімська волость разом з Іркліївською і Мойсинською входила до 3-ї земської дільниці, 10-ї лікувальної дільниці, де лікарем був лікар Василь Федорович Лукашов, фельдшери Яків Юхимович Савченко, Федір Федорович Мірошниченко. У маєтку Кантакузіних-Сперанських у 19 столітті діяла лікарня. 2 лютого 1897 року відкрито безкоштовну читальню, яка мала фонд із 400 книг, завідуючим став селянин Павло Семенович Трюхан. У 1908–1909 роках вона нараховувала вже 646 книг. У Великій Бурімці ще з 1845 року працювало народне училище, а з 1860-х — міністерська школа. Крім того при Дмитрівській церкві працювала церковно-парафіяльна, а згодом ще й недільна школи. Тут (за даними на 17 травня 1846 року) була навіть приватна єврейська школа Іцька Студенецького, яку утримував міщанин Хадаримов Меламдах.
1892 року була освячена Дмитрівська церква, збудована коштом князів Кантакузіних графів Сперанських. Будівля мала висоту 8 метрів, великий та 12 малих куполів. Збудована на місці земляного валу. Священиком працював Никанор Григорович Соколовський — батько майбутнього відомого академіка та ґрунтознавця Олексія Соколовського. Після Никанора Соколовського священиками приходу працювали Іполит Гаврилович Прокопенко та Микола Федоренко. Церква була зруйнована 1928 року.
Початок 20 століття
Неспокійними видалися для жителів Великої Бурімки роки першої російської революції (1905–1907). У Великій Бурімці 1904 року була створена «Спілка» (УСДС), в роки революції вона діяла дуже активно. 9 грудня 1905 року інспектор Полтавської губернії Краузе доповідав: «В Буромке Золотоношского уезда крестьяне, игнорируя установленные сельские власти, назначили зависимых лишь от них старшин. Масса ждет выборов в Государственную думу и положительных законов относительно наделения землей». В іншому документі йдеться про те, що в економії почали палити будівлі, але козаки припинили рух. У селі діяв волосний комітет селянської «Спілки», голова якого, сільський фельдшер Лісовський, був арештований, а разом з ним і вчителі Р. М. Панченко, Р. І. Голуб. За Третім земським переписом 1910 року у селі зареєстровано 736 господарств, з них козацьких — 10, селянських — 708, єврейських — 5, інших — 13. Населенням становило 4671 осіб, що мали 13737 десятин землі, в тому числі орної 8926 десятин. На все село була 371 голова ВРХ, у Кантакузіних-Сперанських — 408 голів та 144 коней. 70 господарів мали невеликі фруктові садки (загальна площа 5 десятин), а сад Кантакузіних-Сперанських — 20 десятин. За період 1889–1914 років селянами викуплено у князів Кантакузених 2837,5 десятин землі. Зароджувався міцний прошарок селян-власників, у володінні яких вже було 30 вітряків.
В маєтку Кантакузін-Сперанських працювало 2 парових млини, олійня, винокурня, цегляний завод, навколо — велике лісове господарство, продовжував працювати конезавод. На цій основі Кантакузіни-Сперанські мали ділові стосунки із сусіднім староковрайським кінним заводом, що був у власності Павло Ланге і В. В. Цимбалистової, та при хуторі Веселому (власниця Н. Л. Мусман). Розведення чистокровних коней було надзвичайно прибутковою справою. На всю округу був відомий великобурімський хор, організований за велінням княгині Є. К. Кантакузін графині Сперанської, яка любила слухати церковні та українські пісні. Тут бував композитор Гордій Гладкий, де записав пісні, які виконував великобурімський хор. Його пісні на слова Тараса Шевченка видані у Києві окремою книжечкою, на титульній сторінці якої написано: «Буромские зимние досуги. Воспоминания о Г. П. Гладком…». Гості маєтку захоплювались великою бібліотекою графа Михайла Сперанського (згоріла разом із маєтком 1918 року), прекрасним художнім оздобленням маєтку, роботами вишивальниць. Тут ще з середини 19 століття була відома далеко за межами повіту вишивальна майстерня, де працювали шовком, бісером, оздоблювали речі панського побуту: подушки, одяг, гаманці, чохли на меблі тощо.
Перша світова війна внесла труднощі у життя села. Чоловіче населення було мобілізоване, вести господарство і обробляти землю не вистачало робочих рук. Графиня Єлизавета Карлівна та її невістка Марія Олександрівна домоглися присилки на роботи у маєток австрійських полонених. Княгиня Марія Кантакузіна-Сперанська у своєму щоденнику писала:
«Без мужчин было трудно… Многие женщины носили одежду своих мужей, работая на полях; за лошадьми и скотиной присматривали старики не годные к службе. Женщины и дети помогали военнопленным собирать урожай, заготавливали на зиму дрова, чинили свои дома, перекрывали крыши, ковали лошадей, ремонтировали сельскохозяйственные машины… поместье жило, давало доход и кормило армию»
Станом на 1909 рік у селі працювала дільнична амбулаторія, яка обслуговувала 7 населених пунктів (11816 осіб), працювали 1 фельдшер при амбулаторії і 1 фельдшер на дільниці. Лікаря не було, стаціонарного лікування також. 1914 року відкрито нове приміщення лікарні, що мала 10 ліжок. Готувались і власні кадри медиків. У 1917–1919 роках лікарню очолював Олексій Якович Орда, з родини мойсинських священнослужителів. Торговельне обслуговування забезпечували 3 лавки, 4 рази на рік (9 березня, 25 квітня, 24 червня, 1 листопада) проводились ярмарки. У квітні 1916 року почала діяти залізниця Гришино-Рівне, будівництво якої було проведено завдяки коштам французького фельдмаршала Жоффра.
У 1913–1914 роках завідувачем зразкового двокласного міністерського училища працював Віктор Іванович Андрієнко, а учителькою Ольга Михайлівна Хіманова. Земським фельдшером у лікарні працював син псаломщика колезький реєстратор Іван Васильович Лісовський, який був арештований 1905 року, але потім звільнений.
Радянський період
Становлення
Інтелігенція села підтримувала Центральну Раду в її боротьбі за автономію України. Селян хвилювали насамперед земля і воля. На прохання громади виконком Золотоніської повітової Ради ухвалив 5 червня 1917 року рішення передати в оренду селянам 5 тисяч десятин землі княгині Кантакузін. Постанова не виконувалася, селяни бунтували, було спалено маєток Кантакузіних, а разом з ним і бібліотека Сперанського. Збитки склали 5 мільйонів карбованців. Зі щоденника княгині Є. К. Кантакузін-Сперанської:
«13 січня 1918 року ми одержали повідомлення…: наш дім пограбований і спалений… Всі дерев'яні будівлі знищені, залишилися лише кам'яні стіни того будинку, який в 1887 році почали добудовувати… У попіл перетворилися безцінні портрети і картини, старовинні меблі і витвори мистецтва, більше 30000 книг, всі архіви Кантакузіних і бібліотека Сперанського…»
1919 року член сільради Пилип Надточій повідомляв у Золотоношу: «…клубів, бібліотек, читалень у волості немає». 1918 року було створено комітет бідноти, перерозподіл землі продовжився. У січні-березні того ж року у селі працював волосний виконком у складі А. К. Захарченка, Ю. Г. Мірошниченка, О. Т. Комашка, В. М. Бабича, О. П. Бондаренка та С. Л. Замули. Прихід німецьких військ під час Першої світової війни викликали опір. Селяни Великої Бурімки та навколишніх сіл брали участь у травневому повстанні. Розправа над ними була жорстокою, проведено вилучення зброї і майна, спалено хати зачинщиків опору.
З відновленням радянської влади на початку 1919 року у Великобурімській волості вся влада належала волосному військкомісаріату (комісар Яків Гнатович Марченко, з червня 1919 року — Манзін). Було націоналізовано власність Кантакузіних, на руїнах маєтку з уцілілими господарськими спорудами створили радгосп. Був націоналізований також млин на двигуні внутрішнього згорання, який обслуговував і навколишні населені пункти. У волості, як і в повіті, було неспокійно. Спокій підтримувала бригада Богунського, яка утримувалася коштом повіту. У Золотоноші окрім 2-го Інтернаціонального полку перед наступом військ Антона Денікіна було сформовано 1-ий Золотоніський запасний полк у складі 287 бійців, сотню Великобурімської волості очолив фельдфебель Андріян Юхимович Вербицький. У липні сотня входила до складу бригади Богунського, проте невдовзі він був розформований.
1920-ті
У голодні 1921—1923 роки після приїзду до села представника повітревкому Л. К. Обушного селу зменшена сума продподатку на 8000 карбованців. Але ситуація була дуже напруженою. До голоду і бандитизму додалася ще й епідемія сипного тифу та віспи. Після збирання врожаю 1922 року становище дещо поліпшилося, але продподаток волость не виконувала. Дещо легша ситуація була в радгоспі, який для зміцнення бази одержував певну допомогу держави. Радгосп з початку виникнення спеціалізувався як племінний по вирощуванню коней і свиней. Першим директором радгоспу був Яким Андріянович Обловатий, у 1923 році радгосп очолив Йосип Семенович Беккер, у 1928–1929 роках — Юхим Тимофійович Ришков. Станом на 1 березня 1925 року у радгоспі працювало 58 робітників. З 7 березня 1923 року згідно з новим адміністративно-територіальним поділом Велика Бурімка увійшла до складу Чорнобаївського району Полтавської губернії. З 10 червня 1925 року село стало центром сільської ради Чорнобаївського району вже Шевченківської округи. На території сільради знаходились село Велика Бурімка (972 господарства, 4860 осіб, племрадгосп) та хутір Заглибокого (7 господарств, 48 жителів). 1926 року відбулися вибори до сільради та делегатів на районний з'їзд. У списках виборців значилось 2519 осіб (позбавлених виборчих прав 21 особа), на вибори з'явилося лише 1220 виборців. До складу сільської ради обрано 48 членів, з них 42 чоловіки і 6 жінок. Крім 48 членів сільради було ще 16 кандидатів у голови сільської ради та 5 членів і кандидатів у члени ревкомісії. Кандидатом був і Плішко Андрій Іларіонович — голова Чорнобаївського райвиконкому 1938–1939 років.
Головою сільради у березні 1926 року обрано Олександра Трохимовича Комашка. 7-10 березня відбувся 4 районний з'їзд, де було обрано новий склад райвиконкому, на засіданні якого 10 березня головою був обраний великобурімчанин Юхим Гаврилович Мірошниченко, а в склад (президії) — ще один великобурімчанин Сисой Олексійович Дзюба. Членом райвиконкому обраний і голова Великобурімської сільради О. Т. Комашко. У період НЕПу створено машино-тракторне товариство. 1925 року його очолював Петро Калюжний. Існувало кредитне товариство з балансом 55361 карбованців і заборгованістю 34477 карбованців. Школи у Великій Бурімці працювали постійно. Навіть у роки війни працювали земська (завідувач Олена Рудічева), 6-комплектна (завідувач Порфирій Опанасович Комашко), початкова (колишня ЦПШ). 1919 року 5-класній гімназії Золотоніський повітовий відділ народної освіти виділив 99650 карбованців на зарплату вчителям та понад 13000 карбованців на опалення, освітлення і утримання сторожа. Всі 127 учнів гімназії навчалися безкоштовно. У 6-комплектній школі (колишній гімназії) навчалося в 1924—1925 навчальному році лише 214 учнів. На наступний навчальний рік планувалося відкриття 7-річної школи. Станом на 1930 рік у списках для сільгоспподатку значиться: село Велика Бурімка (990 господарств, 4983 осіб), хутір Березове (1 господарство, 4 особи), ще 2 невеликих хутори (по 1 господарству) лісова сторожка Чубарове (І господарство, 5 осіб) та племрадгосп (64 особи). Зміна кількості господарств викликана розкуркулюванням і виселенням. 1929 року в урочище «Кушнірка» виселено 22 господарства.
1930-ті
Колективізація йшла неспокійно. 9 лютого 1930 року газета «Радянська думка» писала: «Колишній гетьманський староста С.Панченко, агент поліції Шпильний, столипінський мужичок Нечипоренко із Великої Бурімки йшли на все, щоб зірвати колективізацію». Пізніше вони були репресовані. Першою жертвою репресій став сільський священик Михайло Данилович Савченко, який 3 вересня 1928 року був засуджений до 10 років (реабілітований лише 1989 року). Священик арештований, куполи і дзвони зняті, церква була закрита. А колективізація йшла своєю чергою. Ті, хто її не сприймав або чинив опір, у вересні 1929 року були арештовані та відправлені на 10 років у табори. 1929 року було засновано ТСОЗ «Визволення» (голова Юхим Федосійович Гаркуша), що обробляв 825 га. Створювалися ще колгоспи «Перемога», імені Воровського, імені Петровського, «Боротьба», «Нове Життя», «Оборона», «Ударник» та «Більшовик». 11 лютого 1930 року газета «Радянська думка» повідомляла: «У селі Велика Бурімка 70 % села об'єднані у 3 колгоспи: „Зірка“, „Комунар“, „Більшовик“». Згодом вони об'єдналися в 1 — «Більшовик». Його очолив колишній голова Чорнобаївського райвиконкому Юхим Гаврилович Мірошниченко. Площа земель колгоспу становила понад 4448 га, з них 10 га саду, 3556 га ріллі, понад 852 га сіножатей. Прибуток становив 272261 карбованців. Виселення куркулів тривало і у 1931—1932 роки. Зазнало село і страшних голодних втрат 1930-х років. У 1934–1941 роки у селі працювало 4 колгоспи: «Більшовик» (голова — Дмитро Панасович Кириленко), імені Кірова (Іван Мусійович Христенко), «Ударник» (Володимир Максимович Бабич та Лук'яненко Омелько Денисович), імені Воровського (Яків Михайлович Кириченко). 1934 року створено МТС, директором у 1937–1938 був Дмитро Опанасович Криленко. Тут працювали Михайло Трохимович Славський (в майбутньому голова сільради) та Андрій Іларіонович Плішко — у 1938-1941 роках голови Чорнобаївського райвиконкому. З 22 вересня 1937 року село увійшло до складу Полтавської області. Директором радгоспу «Свиновод» (а пізніше «Велика Бурімка») у цей час був Леонід Васильович Жданов.
Продовжувались репресії. У 1935–1939 роках жертвами стали ще 24 великобурімчани, з них 11 засуджені до розстрілу. Серед них колгоспник Купріян Григорович Петруша (1884-1935), лісничий Сергій Іванович Хадулін (1889-1937), ветлікар радгоспу Борис Лук'янович Зеленський (1904-1937), працівник МТС Іван Корнійович Надточій (1889—1938), колгоспник Семен Дмитрович Руденко (1888-1938). Вдруге арештовані (після відбуття 3-річного ув'язнення у таборах) і 1937 року розстріляні Сергій Федорович Комашко, Сергій Севастянович Панченко та Зіновій Тимофійович Шпильний. Як і С. Д. Руденко, звинувачувався в антирадянщині колишній бідняк, який був службовцем царської поліції Антон Єлисейович Комашко (1887-1938). Ще 15 осіб одержали вирок 10, 8 чи 5 років підневільної праці у таборах з позбавленням чи обмеженням громадянських прав. У вересні 1937 року забрали Федора Андріяновича Комашка (1906 р.н.) та Григорія Кузьмовича Моложавого (1886 р.н.), у жовтні — Івана Сергійовича Зубенка (1884 р.н.) та 60-річного Андрія Петровича Довженка (через 3 роки виправданий), вчителів Пасічного (1884 р.н.), Василя Софроновича Цимбалія (1900 р.н.), Данила Григоровича Кінаша (1900 р.н.), у грудні — бухгалтера радгоспу Костянтина Васильовича Рекутова (1896 р.н), Павла Івановича Нечипоренка. 23 лютого 1938 року арештований і відправлений на 5 років у табори завідувач аптеки 50-річний Іван Вареснович (Вареснофійович) Краснодимський; був арештований, ув'язнений, а через рік у лютому 1939 року відпущений Семен Якович Биндас, 5 років відсидів у в'язниці військовослужбовець Петро Максимович Мажуда (1907 р.н.). 1939 року арештований рахівник колгоспу Іван Максимович Шевченко та за відсутністю доказів його вини — випущений. Всі, перелічені люди, реабілітовані.
Перед війною у селі працювали пошта, клуб, дитсадок, клуб радгоспу, школи, лікарня. Будівництво нової школи розпочалося ще 1929 року. На сесії Великобурімської сільської ради вирішили: для виведення цоколя і стін використати будматеріал з руїн палацу князів Кантакузіних. Але цього було замало, коштів не вистачало. Звернулись до інспектора по народній освіті Дубосарської з клопотанням про виділення 40000 карбованців. Рішення було позитивне, але адмінреформа 1930 року, потім голодні 1932–1933 років завадили виділити цю суму повністю. Лише весною 1934 року було зведене нове приміщення 7-річної школи, директором став М. А. Приходько. Незабаром школа була перетворена в середню (перший випуск 1938 року), директором школи працював Григорій Михайлович Новохатько. У 1939-1941 рр. школу очолював Семен Пилипович Орда. В селі працювала ще одна школа, приміщення збудоване 1937 року. З 1934 року почали демонструватися кінофільми. У сільському клубі ставилися вистави. Перші місця на районних змаганнях неодноразово виборювала волейбольна команда радгоспу «Велика Бурімка», а легкоатлет Лебеденко був найкращим бігуном у районі. Земляк Севастіян Тимофійович Храпко у 1939-1940 роках за мужність у боротьбі з фінами нагороджений орденом Червоної Зірки.
З приходом війни відбувалась мобілізація дорослого чоловічого населення до Червоної армії. У серпні почали готувати до евакуації на схід техніку, худобу, людей. Уже йшла війна, а середня школа готувалася до нового навчального року. 15 серпня 1941 року директором призначений Антон Родіонович Івченко. Попрацював він до 18 вересня. Фронт наближався до Дніпра. Майже місяць воїни 38-ї армії і народне ополчення обороняли Черкаси. У вересні розпочалися кровопролитні бої під Бурімкою. Воїни 212-ї стрілецької дивізії відступали на Оржицю двома маршрутами, один з яких — через Вереміївку, Жовнине і вгору по Сулі через Велику та Малу Бурімку. Вирватися з ворожого оточення більшості воїнів не вдалось, а 20 вересня село було окуповане німецькими військами.
На окупованій території у лісах діяв з осені 1941 до 24 квітня 1942 року партизанський загін з 42 осіб. Командир — голова колгоспу «Перше травня» Дмитро Самсонович Комашко (1902-1942), комісар — голова Чорнобаївського райвиконкому (1938 року був головою сільради) Михайло Трохимович Славський (1907-1942). До загону входили секретарі Чорнобаївського райкому партії — Ігор Антонович Гичка (1903-1942), Гаврило Іванович Зазимко, а також Володимир Максимович Бабич (голова колгоспу), Омелько Павлович Шпильний (голова колгоспу), Микита Михайлович Моложавий, Іван Федосійович Гаркуша, Федір Охтоподович Панченко, Іван Остапович Комашко (голова ССТ), Федір Іванович Бородай з дружиною, лісники Дмитро Панасович Кириленко, Андрій Миколайович Кириленко та Никифор Сидорович Онейко. В загоні воювали й військові, які потрапили у вороже оточення. Партизани зривали мости на Сулі, руйнували залізниці від Кременчука до Хорола, псували телефонні лінії, розповсюджували у навколишніх селах листівки з повідомленнями Радінформбюро, перешкоджали німцям вивозити до Німеччини людей, худобу, виводили з ладу німецькі автомобілі. У квітні 1942 року відбувся останній бій з окупантами, у якому загинули і тяжко поранені 15 партизанів, ті, хто залишився живий, були закатовані.
У селі діяла підпільна група на чолі з Григорієм Пляченком, зв'язківці з партизанським загоном, база якого розташовувалась у Чубаровому лісі. Після знищення партизанського загону влітку 1942 року розпочалися жорстокі розправи. Лише у Золотоноші закатовано 46 осіб, у селі біля школи серед білого дня вбили фельдшера Чемеринську Софію Самійлівну та її дітей Аллу і Володимира. До Німеччини на підневільну працю за 1942—1943 роки вивезено 210 осіб, з них не повернулося 51 особа (дані на 29 вересня 1948 року). У часи окупації на базі племзаводу «Велика Бурімка» окупанти створили держмаєток, працював держмлин, а у селі замість 4 колгоспів — 4 громдвори (№ 1, 2, 3 та 4). Людей гонили на роботу в громдвори, на торф'яники у Мохнач, примушували платити податки, існувала ціла система штрафних санкцій.
У серпні 1943 року десантувався партизанський загін М. Р. Соболєва-Кузьміна, направлений Українським штабом партизанського руху, у складі якого воювали і великобурімчани. Метою десанту було забезпечити переправу наступаючих радянських військ через Дніпро, завдати ударів відступаючому ворогу з тилу. 23 вересня село було визволене. У боях за Батьківщину брали участь більше 850 жителів села, з них 510 загинули. Гордістю Великої Бурімки є її уродженець Герасименко Василь Пилипович, що пройшов шлях від рядового червоноармійця в 1-му революційному батальйоні імені Сорокіна 918 року до генерал-лейтенанта. Його ратний подвиг відзначений 2 орденами Леніна, 4 орденами Червоного Прапора, орденами Суворова І і II ступенів тощо. Напередодні війни він був заступником командуючого військами КОВО, а у кінці — перший і останній Нарком (міністр) оборони УРСР (березень 1944 — жовтень 1945 років). У селі є братська могила 23 невідомих солдат, що загинули в боях за село. Тут похований капітан Михайло Сергійович Кирпичов — командир партизанського загону № 29 імені Щорса, майор Тихін Юхимович Столяренко — комісар. Імена полеглих в бою та закатованих односельців записані в «Книгу Пам'яті» села та викарбувані на Обеліску Слави, побудованому 1960 року. Село пам'ятає Василя Прокоповича Шабанова (1905–1963) — підполковника, Героя Радянського Союзу, нагородженого орденами Леніна, Червоного Прапора, Суворова III ступеня та Олександра Невського, численними медалями. Учасником Параду у Москві на 24 червня 1945 року, був великобурімчанин, воїн 3-го Білоруського фронту Іван Петрович Тертишник, який визволяв Білорусь і Прибалтику. Удостоєний багатьох нагород і серед них медаль «За взяття Кенігсберга».
Повоєнні роки
Восени 1943 року відновили роботу сільська рада, всі 4 колгоспи, племзавод, школа, МТС, пошта, лісництво, лікарня на 15 ліжок. Розпочалась відбудова. Відступаючи, гітлерівці лише з території колгоспу «Більшовик» забрали (в документі — «угнали») 130 голів коней, 260 корів, спалили середню школу, МТС, гуртожиток радгоспу [78, 13]. У такому ж стані були й інші колгоспи. 12 листопада 1943 р. в село приїхав завідувач райземвідділом Григорій Іванович Середа, який за дорученням Чорнобаївського РВК провів нараду з активом села, керівниками місцевих організацій і підприємств, на якій заслухали питання організації роботи і відбудови колгоспів. Їх в "селі після визволення було 4, як і до війни: «Більшовик» — 309 господарств, ім. Воровського — 217, ім. Кірова — 170, «Ударник» — 220. Уже й посіяли озимину відповідно на площі 300, 273, 284 і 212 гектарів [81, 18]. Від колгоспів на нараді були: В. Кравченко, І. М. Христенко, В. У. Герасименко, І. Я. Моложавий. Говорили й про відбудову радгоспу (директор П.Загребельний), МТС (директор Я. Т. Свічаров, агроном І. К. Мірошниченко). На нараді присутній голова сільради С. П. Орда, директор Великобурімської НСШ Петро Гордійович Кирилюк (його призначено за дорученням партизанського загону та голови сільради). Школа розпочала роботу в недобудованому до війни будинку та в хатах селян, без палива, лавок, столів, «бочок» для води.
На все село лише 3 трактори в МТС просто неба. Врожай в полі не весь зібраний. Тому секретар парторганізації села Петро Григорович Марейчев запропонував мобілізувати корови колгоспників «для уборки хліба, махорки, олійних культур» [82, 1-4]. Треба було здавати в фонд Червоної армії і Військово-Морського флоту хліб, м'ясо, молоко, овочі, яйця, заготовляти тютюн, сіно, збирати кошти на танкову колону і бойову ескадрилью «Звільнена Полтавщина» [3, 388].
Готувались до першої весни на звільненій від ворога землі. Весною 1944-го прийшла підмога. Переслідуючи відступаючого ворога війська Воронезького (з 20.10.1943 р. — І Українського), Степового (з 20.10.1943 р. — ІІ Українського) фронтів відбили награбовану живність (корів, коней) і передали навколишнім господарствам. Так у колгоспі «Більшовик» станом на 16.04.1944 року, як писала газета «Світлий шлях» конеферма нараховувала вже 105 голів.
Зі сходу поверталась евакуйована техніка (до війни на полях колгоспів працювало 22 трактори та 8 комбайнів Великобурімської МТС, на полях радгоспу — 7 тракторів і 2 комбайни) [81, 71]. За трактор сідали дівчата і жінки. Частина з них ще й до війни працювали трактористами. Устя Луківна Стеблина, Ольга Якимівна Вербицька і тепер збирали своїми руками зі збережених, знайдених запасних частин трактори ХТЗ, а дівчата Ярина Никифорівна Бондаренко, Марія Дмитренко, дочка фронтовика, який безвісти загинув у грудні 1943 року, рядового Петра Семеновича Олійника (1903 р.н.) Марія Петрівна закінчили 2-місячні курси при Богодухівській МТС і працювали так, що про них писали газети (газ. «Світлий шлях» — 1944, 7 листопада), а в 1946 році Я. Н. Бондаренко, О. Я. Вербицька, М. П. Олійник нагороджені медалями «За доблестный труд в Великой Отечественной войне» [80, 54]. Завдяки самовідданій праці колгоспи «Більшовик», ім. Воровського (голови Михайло Васильович Панаско, Іван Мусійович Христенко) одними з перших в районі закінчили посів озимих в 1944 році, а агротехнік колгоспу «Більшовик» Федір Григорович Цаца за одержання високого врожаю зернових по 17 цнт/га (по району — 13,8 цнт/га) 24 вересня 1944 року, в першу річницю визволення Полтавщини, був занесений на районну Дошку Пошани. Такої ж честі удостоїлись: Яків Минович Дзюба — тракторист Великобурімської МТС, який на тракторі ХТЗ при сезонній нормі 442 га впорав 462 га і зекономив пального 540 кг, старший агроном МТС Євмен Карпович Андрущенко, свинарка колгоспу «Більшовик» Палажка Арсеніївна Захарченко, яка одержала по 23 поросят від свиноматки, голова цього ж колгоспу інвалід Великої Вітчизняної війни Михайло Васильович Панаско (колгосп ще до 18.09.1944 розрахувався з державою по продажу хліба) та бригадир рільничої бригади колгоспу «Ударник» Олександра Никифорівна Мельниченко, бригада якої одержала по 27 цнт пшениці з гектара. [83]
У 1944—1945 рр. розпочало роботу ремісниче училище № 4 (директор Біляєв) по підготовці механізаторів для сільського господарства. У 1945 р. у Великій Бурімці створено глибинний пункт прийому зерна на 1500 т, що був філією контори «Заготзерно». Почав працювати промкомбінат. При колгоспах на час польових робіт створювались дитячі ясла. Дітьми-сиротами опікувались патронати. Сільська рада (головою працював Андрій Тимофійович Корсун, але 5 квітня 1946 року і він звільнений по ініціативі райвиконкому як такий, що не справився) мала декілька комісій: бюджетну, культурно-освітню, сільськогосподарську, шляхову, торгово-заготівельну, а з листопада 1944 р. ще й оборонну (очолював Микола Іванович Сологуб), яка дбала про підготовку допризовників, патріотичне виховання молоді і разом з бюджетно-фінансовою (Марія Тихонівна Вербицька) про виконання державно-військової позики. Великі проблеми виникали з налагодженням роботи школи, лікарні, амбулаторії.
У лікарні (лікар Бережний Т. Д.) працювало 13 осіб (разом з технічним персоналом). За лікарнею рахувалось 12,88 га землі [84, 51]. Щодня проводився прийом по 50-60 чол. хворих. 15 лікарняних ліжок не могли вирішити проблему стаціонарного лікування тих, хто потребував цього. В лікарні працювала баня і їдальня. Харчування погане, вода не підведена, транспорт відсутній [82, 31]. Не найкращі справи були з виконанням Закону про всеобуч і роботою 7-річної школи, розташованої в трьох приміщеннях: № 1, яку допомагали ремонтувати, виготовляли для неї меблі колгоспи ім. Воровського (у 1946 р. голова Павло Несторович Левченко) та «Ударник» (Артем Сергійович Хрипуха, пізніше Іван Васильович Захарченко); № 2 — на території колгоспу «Більшовик» (голова А. В. Кравченко, пізніше М. М. Захарченко); № 3 — на території колгоспу ім. Кірова (В.Запорожець, М. О. Олійник).
Голови колгоспів мінялися дуже часто, а допомога школі залишалася постійною: виготовляли столи, ослони, табурети, класні дошки. Спільно, всією громадою добудовували колишню 7-річну школу. Цим опікувались і МТС, і радгосп, і промкомбінат. На 1946—1947 н.р. набирався, як доповів у травні 1946 року новий директор школи Олексій Аркадійович Фініков, восьмий клас. Працювали в 2 зміни, але приміщень не вистачало. Тому на засіданні виконкому сільської ради у травні 1946 р. вирішили школі передати хату Григорія Пантелеймоновича Гармаша, що побудована в час німецької окупації «зі спільного матеріалу» (в цей час голова сільради Григорій Максимович Бабич).
У 1947 р. Великобурімська 7-річна школа реорганізована в середню (директор Іван Федорович Лукашевич, у 1950—1951 н.р. — Іван Терентійович Кучеренко). Довгий час директором школи працював Григорій Якович Рутківський — учасник Другої Світової війни, в 1953 р. за педагогічну працю нагороджений медаллю «За трудову відзнаку», завуч школи Леонід Григорович Брудзь — відомий краєзнавець, дослідник, автор нарису «Велика Бурімка», обидва в минулому завідуючі районним відділом освіти. Три рази обиралася депутатом обласної ради вчителька Ганна Омелянівна Гармаш. Великий внесок у розвиток народної освіти у 40-50-ті рр. XX ст. внесли Наталка Потапівна Свириденко, Олексій Данилович Бондаренко, Микола Платонович Панченко, Юрій Омелянович Відерніков, Віра Михайлівна Тельцова, Софія Митрофанівна Колісник, Ольга Денисівна Брудзь, Галина Карпівна Гармаш, Галина Кирилівна Рутківська, Парасковія Семенівна Юрченко, Явдоха Тимофіївна і Федір Власович Коваленки, Андрій Хомич Ганнесин, Дмитро Микитович Руденко, Уляна Маркіянівна Панченко, Василь Софронович Цимбалій, Берта Юріївна Денисенко, подружжя Іван Наумович та Варвара Леонтіївна Матухно, Микола Нилович та Лариса Григорівна Чаун і Настя Никифорівна Кушнерова, Вася Свиридівна Андрущенко та інші. У VIII-Х класи середньої школи ходили учні з с. Мохнач, Мала Бурімка, Лукашівка. Так, у 1952—1953 н.р. в школі було 19 класів — 540 учнів. Крім того працювала вечірня школа сільської молоді. Проте ще і в 1954 році не був виконаний Закон про загальне обов'язкове навчання. Школа ще працювала в трьох приміщеннях. Відбудова соціально-економічного життя проходила в складних умовах. 1946-ий тяжкий, голодний рік. Урожайність через посушливу весну мінімальна: к-п ім. Кірова — 1,9 цнт., Воровського — 2,2, «Більшовик» — 3,1, і лише в «Ударнику» вища — по 6,9 цнт. з гектара.
На трудодень колгоспники одержали відповідно по 130,150,170 і 170 грами зерна. Йшла голодна весна 1947-го. Вжиті додаткові заходи по організації гарячого харчування, забезпеченню молоком і хлібом шкіл, лікарні, дитячих ясел; відремонтували і організували випічку хліба у сільській пекарні. Комбінат виготовив хлібну будку для розвезення печеного хліба. [85, 40] Смертності від голодування, як і в 1932—1933 рр., не допустили. [86, 85-88 зв]
В ці тяжкі роки своєчасну допомогу хворим надавав колектив дільничної лікарні (лікар Олексій Федорович Кузяшев), яка обслуговувала 5 сіл. Найкращі результати мав радгосп «Велика Бурімка», в якому в 1948 р. нараховувалося: свиней — 104 голови. ВРХ — 100, птиці — 210. Урожай зернових у 1947 р — 12,4 цнт/га, а в 1948 р — 17,6 цнт. У 1949 році ланкова радгоспу Тетяна Федорівна Олійник нагороджена орденом Леніна. Працювала радгоспна електростанція, що давала струм і в центр села Велика Бурімка. Побудовано новий свинарник, пташник, цегельний завод. [87, 87,88] Ще в 1946 році своїми силами зібрали автомашину ГАЗ-АА. [3, 396] У 1947 році відбулися вибори депутатів сільської ради ІІ скликання (перші після війни). В них з 2620 виборців села взяли участь у голосуванні 2619 чол. Активність небачена!
Обрано 25 депутатів, серед яких 11 учасників Великої Вітчизняної війни, 14-нагороджених орденами і медалями, 10 жінок. А першу сесію сільської ради відкрив найстаріший депутат, депутат ще першого довоєнного скликання Артем Максимович Хрипуха. Одностайно обрали виконком і запропонували Андріяна Давидовича Шрамка на посаду голови виконкому, але в зв'язку з його відмовою головою сільради обрано Петра Семеновича Биндаса. Проте це скликання і наступне (до 1952 року) головою сільради працював Іван Омелянович Іщенко. Серед членів виконкому IV скликання (головою сільської ради працював у 1952—1954 рр. Яків Тимофійович Свічаров). Іван Васильович Филь — директор радгоспу, Олександр Сергійович Денисенко — що очолив МТС після Я. Т. Свічарова. [78, 1-3; 88, 4-9; 89, 1-2, 16]
О. С. Денисенко був шанованою людиною в районі, депутат районної ради, а в 1952 році — член райвиконкому.
У 1949 р. у Великобурімській МТС працювало уже 47 тракторів і 15 тракторних бригад закріплених за навколишніми колгоспами. В 1950 р. 4 колгоспи об'єдналися в один — «Більшовик», який почав функціонувати з січня 1951 року. Першим головою правління об'єднаного господарства був Дмитро Лаврентійович Черненко, а в березні 1952 року головою колгоспу «Більшовик» обраний Іван Іванович Рибчик. Господарство мало 4077 га земельних угідь, в тому числі 3769 га орної землі, спеціалізувалося на вирощуванні зернових культур, розвивалось і як господарство м'ясо-молочного напрямку. Традиційними залишалося садівництво і городництво. Учасник Великої Вітчизняної війни з першого її дня і до останнього — Дня Перемоги — Іван Іванович Рибчик тепер кував перемогу на фронті мирної праці. За успіхи у відбудові народного господарства (до 1952 року він працював керуючим відділком Красенівського бурякорадгоспу), у 1948 р. нагороджений орденом Леніна. Знаючий спеціаліст (закінчив ще до війни Київський сільськогосподарський інститут), відмінний організатор трудового колективу, добрий, скромний, людяний — таким залишився він у пам'яті великобурімчан.
Племзавод «Велика Бурімка», як і раніше, мав 1752 га землі, в тому числі орної 1592 га. Славився високопродуктивним молочним стадом, розвинутим свинарством. З грудня 1948 року господарство очолив 34-річний Іван Васильович Филь, уродженець с. Крупське. Обидва воїни-фронтовики І. І. Рибчик і І. В. Филь дбали про розквіт тепер уже рідного їм села, що мало таку багатющу історію.
Йшли активні роботи по дальшому соціально-економічному розвитку села, поліпшенню його благоустрою. На вирішення цих завдань спрямовувалась робота депутатів сільської ради, всіх установ, організацій, колгоспу, радгоспу, МТС (з 1957 року директор Микола Ларіонович Кузьменко). Кожен рік приносив успіхи у виконанні наказів виборців. Ось хоча б 1958-ий. У звіті голови сільської ради Г. М. Бабича 17 грудня констатувалось:
— Закінчено будівництво середньої школи (в той час директором школи працював Микола Нилович Чаун). — Відбудовано в центрі села міст і впорядковано ставок. — Проведено 1,5 км водогону. — Безперебійно працювали млини. — Відкрито перукарню. — Налагоджене автосполучення з райцентром. — У лікарні обладнано рентген-кабінет. — Закінчується електрифікація і радіофікація села.(Радіофіковано 636 квартир: село електрифіковане на 70 %) [90, 22]
На зборах громадян села 3 січня 1959 року виборці схвально сприйняли звіт про зроблене та наголосили на тім, скільки ще треба зробити: розпочати будівництво Будинку культури, правлінню колгоспу пустити в дію цегельний завод, навести порядок у лісопарку і лісництві…Виборці дорікали: «рубають більше, ніж садять». Вирубані урочища: Таранове, Дібрівка, Казанок, Дубове, Олежяче, Джошине, Ярмолине, Подиркне — всього 327 гектарів. [91, 15-22]
Це, звичайно, пов'язане зі спорудженням Кременчуцької ГЕС, майбутнім розливом Кременчуцького водосховища і розливом нижньої течії р. Сула. Тоді, в 1956—1959 рр. переселенню підлягала частина села, зокрема Поділ. То були непрості часи, та все подолали.
У 1958 році Україною прокотився золотий дощ державних нагород. В числі нагороджених — Черкаська область (голова Черкаського ОВК І. К. Лутак), 110 передовиків виробництва тодішнього Чорнобаївського району. Серед них 6 представників виробництва з с. Велика Бурімка: ордена Леніна удостоєна доярка племзаводу «Велика Бурімка» Ганненко Марія Іванівна, ордена Трудового Червоного Прапора Филь Іван Васильович — директор племзаводу та Кузьменко Микола Іларіонович — директор Великобурімської МТС; ордена «Знак Пошани» — Горбачова Тетяна Никифорівна — доярка племзаводу; медалями «За трудову доблесть» нагороджені завідувач МТФ Гарната Олексій Родіонович та трактористка Великобурімської МТС Стеблина Устина Луківна (Указ Президії Верховної Ради СРСР від 26.02.1958).
У 1959 році виконком сільської ради прийнято постанову про присвоєння назв вулицям (до того часу навіть у документах сільської ради вживалися назви кутків, або колишніх колгоспів): Корейська, Тарасівська, Шевченківська, Садова, Піонерська, Комсомольська, Радянська, Першотравнева, Воровського, Партизанська, Новоселівська, Дружби, Ударницька, Моргунівська, Берег, Поділ, Місто, хутір Жовтневий (в адмінподілі 1959 р. він не значиться — авт.) [92, 14] А с-ще Великобурімського лісництва Чубарове зняте 12.07.1958 р з обліку. [3, 417] Берег, Поділ і Тараси переселені на нові вулиці Гагаріна і Корея. [75, 58]
У 1958—1959 році в селі відбулася ще одна реорганізація. У 1958 році було прийнято рішення про реорганізацію МТС у РТС (ремонтно-технічна станція). Техніка передана колгоспам, внаслідок чого зміцніла і матеріально-технічна база колгоспу «Більшовик». Колгосп закупив тоді самохідні комбайни: «СК-3» — 2 шт., комбайни РЕМ-8 — 3 шт., трактори — 12 шт., сівалки — 8, культиватори — 8, і ін. [75, 58] Приміщення МТС передані: лікарні — 2, школі — 1 (під інтернат), робкоопу — 1, решта — філії Богодухівського РТС. Тоді ж вирішили і благоустроїти центр села (винести звідти нафтобазу, впорядкувати шкільний спортивний майданчик, озеленити центр, передати школі сад на старому кладовищі і ін. [93, 32-44]
Ще в 1956 році депутати Великобурімської сільської ради, зокрема директор племзаводу І. В. Филь, голова колгоспу І. І. Рибчик, голова сільської ради Г. М. Бабич, директор середньої школи Г. Я. Рутківський, завуч Л. Г. Брудзь звернулися до Чорнобаївського райвиконкому з проханням надати допомогу у відновленні і збереженні лісопарку та перетворення його в парк-заповідник на площі 68 га (з них 16 на території племрадгоспу, а 52 га в Бурімському лісництві). Чорнобаївський РВК на засіданні 28.02.1956 р. підтримав це прохання і просив Черкаський ОВК видати постанову про перетворення лісопарку в парк-заповідник і його охорону. [3, 420] Постанова прийнята. А в наступні роки Великобурімське лісництво Золотоніського лісгоспзагу провело великомасштабні роботи по озелененню берегів Сули і Кременчуцького водосховища. Так і з'явилися дубові, липові, соснові, кленові насадження. Лише в 1971 році посаджено 50, а в 1972 році — 46 гектарів різних порід дерев. Велику роботу провели лісники та ланкові Олексій Васильович Радько, Максим Олексійович Дмитренко, Микола Миколайович Маренич, технік-лісовод Григорій Антонович Плахотник, помічник лісничого Г.Киряченко, тракторист Йосип Дмитрович Василенко і ін. [94]
На карті з'явився крім Великобурімського, Сулинський заповідник. Пройшли роки… Стали велетнями колись молоді дуби і липи, акації і клени. Гордо оберігають береги красеня — Славутича і чарівної широкоплинної Сули, схиляють віти свої, віддаючи шану і повагу тим, хто їх посадив і виростив і тим, хто беріг рідну землю від поневолення упродовж віків.
Багато й інших завдань належало виконати. У 1960—1967 рр. головою сільради працював А. Д. Шрамко. В ці роки школі, яка взяла курс на удосконалення виробничого навчання і профорієнтації, племзавод предав 2 трактори, 2 комбайни, 25 одиниць інших сільгоспзнарядь, а колгосп виділив 25 га землі, де учні проводили дослідну роботу. Розширили лікарню до 35 ліжок. Краще стали працювати клуб племзаводу «Велика Бурімка» завідувач клубу Підгора В. Д. і щойно відкритий новозбудований сільський будинок культури, завідувач в 1964—1965 роках Гарната В. О., де ставилися п'єси, організовувалися концерти, діяла агітбригада. Республіканська молодіжна газета «Молода гвардія» тоді писала: «Василь Гарната, що завідує чудовим палацом у селі… став у цьому великому Будинку радості і світла дбайливим господарем, а це тому, що любить свою справу. До нього в заклад культури потяглася молодь, яка добре себе почуває і бере активну участь у художній самодіяльності, в концертах, звітах перед колгоспниками і громадськістю». Колгосп очолювали після І. І. Рибчика — доброго і вмілого господаря, — Григорій Мартинович Резнік, Іван Іванович Романенко, Григорій Микитович Артеменко.
Згідно з Указом Президії Верховної Ради УРСР від 30.12.1962 р. «Про укрупнення сільських районів УРСР» Чорнобаївський район приєднаний до Золотоніського. В об'єднаному районі виявилося 2 колгоспи «Більшовик»: один в с. Дмитрівка, в якому працювала відома в Україні Герой Соціалістичної Праці (1958) доярка Валентина Миколаївна Левчик, а другий — у с. Велика Бурімка. От тоді й було перейменовано великобурімський «Більшовик» у колгосп «Маяк». У ті роки і пізніше завдяки працьовитим людям — колгоспникам і знаючим керівникам та спеціалістам він поступово і впевнено ставав Маяком на Чорнобаївській землі. Уже в 1964 році, як писала Золотоніська районна газета «Під прапором Леніна», колгосп «Маяк» (голова Різник Г. М., секретар парткому Романенко І. І., голова профкому Юденко Ф. С., секретар комсомольської організації Бондаренко М. О.) одним з перших у районі ще до 5 жовтня виконав план продажу зерна державі. [95]
04.01.1965 р. Чорнобаївський район відновлено в нині діючих межах. [3, 417] Тоді, в 60-70-ті рр. господарство «Маяк» у передовиках ще не значилось. Та газети писали про його передових людей: механізаторів Бориса Яковича Калашника, Михайла Максимовича Петрушу, Михайла Андрійовича Кривошею, Михайла Йосиповича Таряника, Миколу Івановича і Василя Івановича Ганненків, Миколу Андрійовича Тригуба, Володимира Дзюбу, молоду трактористку Олю Запасну — переможця районних і призера обласних змагань трактористок 1979 року. [96]
Добра слава йшла про електрозварювальника Миколу Павловича Ємця, слюсаря Віктора Івановича Цацу, токарів Івана Олександровича Гармаша, Григорія Дмитровича Кононенка, водія Петра Андрійовича Щербака, зав. РММ Василя Івановича Наливайка. Кінець 60-х — 70-ті роки були роками дальшого успішного економічного і соціального розвитку племзаводу «Велика Бурімка», який ще з 1955 року постійний учасник ВДНГ в Москві, не раз заносився на обласну Дошку Пошани, до «Золотої книги пошани». В 1961 році до неї був занесений старший агроном, тоді вже заслужений агроном УРСР Борис Петрович Таран, а в 1963 році і колектив радгоспу, директор І. В. Филь, секретар парторганізації Ю. М. Бафталовський. Господарством близько 30 років керував, удостоєний багатьох військових нагород і нагород за трудові здобутки: ордена Леніна (1966 р.), ордена Жовтневої революції (1971 р.), двох орденів Трудового Червоного Прапора (1958, 1973) та ін. Іван Васильович Филь — людина невичерпної енергії, ініціативна, наполеглива у досягненні мети, вмілий організатор трудового колективу, шанований і в районі і в області. Неодноразово обирався депутатом обласної (1965) та районної рад. Господарству присвоєно звання високої культури землеробства і тваринництва. Надійними помічниками директора І. В. Филя, а потім його наступника Володимира Степановича Дерев'янка були Володимир Федорович Шепель, Іван Прокопович Кривич, головний механік Семен Макарович Чумак, головний зоотехнік Микола Григорович Рудник.
Та вагоме джерело успіху — самовіддана, високопродуктивна праця рядових робітників — кадрів масових професій. Лише в 1971—1986 рр. урядових нагород удостоєні крім директора І. В. Филя, головного агронома В. С. Дерев'янка (у 1975 р. нагороджений орденом «Знак Пошани»), головного механіка С. М. Чумака (у 1971 р. нагороджений орденом Трудового Червоного Прапора), ще понад 30 передовиків: Кулик Харитина Максимівна — свинарка, нагороджена двома орденами Леніна (1966, 1973), ордена Трудового Червоного прапора удостоєні Пандас Євдокія Григорівна (1974 р.) ще і Почесною Грамотою Президії Верховної Ради УРСР, Мусійчук Степан Федорович — тракторист (1972), Безуглий Федір Андрійович — тракторист (1973), Бондаренко Ніна Федотівна — свинарка (1976), Крючка Іван Єлисейович — тракторист (1977), Бондаренко Ганна Петрівна — доярка (1981), у 1985 р. була удостоєна ще й ордена «Дружби народів»; Заковиріна Лідія Миколаївна — свинарка (1982) у 1973 р. — орден «Знак Пошани».
Ордена «Знак Пошани» удостоєні: Шрамко Ніна Федотівна — свинарка (1971), Храпко Ганна Петрівна — доярка (1971), у 1973—1975 рр. обиралась депутатом обласної ради; Гармаш Іван Павлович — тракторист (1973), Коханич Михайло Іванович — ланковий (1975), Хрипуха Володимир Кирилович — тракторист (1976).
Орден Трудової Слави III ступеня одержали: доярки Рудик Наталія Андріївна (1976), Наконечна Ольга Олександрівна, Олійник Варвара Матвіївна (1976) та ланковий Запасний Микола Семенович (1977). Медалями відзначена у 70-ті роки праця механізаторів Хрипухи Василя Артемовича, Кривича Івана Івановича (обраного в 1982 році депутатом районної ради), ланкової Шопа Надії Петрівни, комбайнера Кучера Антона Івановича, шофера Московця Сергія Григоровича… А скільки їх, щедрих на працю і добро, оминули державні нагороди.
У 1979 році за успіхи, досягнуті в розвитку сільського господарства, Головний комітет ВДНГ СРСР нагородив Дипломом II ступеня і автомобілем УАЗ — 469 Б держплемзавод «Велика Бурімка»; Срібною медаллю — Дерев'янка Володимира Степановича — директора, Шрамко Ніну Федотівну — свинарку, Кулик Євдокію Василівну — свинарку; Бронзовою медаллю — Рудника Миколу Григоровича — головного зоотехніка, Волошин Ольгу Іванівну — головного економіста, Олійник Варвару Матвіївну — доярку, Рудик Наталію Андріївну — доярку. Дипломом II ступеня і грошовою премією в сумі 70 крб. нагороджено Безуглого Федора Андрійовича — механізатора племзаводу. [75, 53]
З кожним роком зростала продуктивність молочного стада. У 1983 році доярки племзаводу Тетяна Никифорівна Горбачова, Г. Г. Ткаченко, Н. М. Войденко, Ганна Петрівна Бондаренко, успішно подолали 5-тисячний рубіж надоїв молока від кожної корови, зайняли перші місця серед доярок району. Того року праця доярки Тетяни Никифорівни Горбачової, яка більше чверті століття віддала роботі на фермі, не раз обиралася депутатом районної і обласної ради, вміло наставляла молодих доярок, була високо оцінена державою — до численних нагород, які вона мала — орден «Знак Пошани» (1958), Трудового Червоного Прапора (1971), ордена Леніна (1974), тепер додалася ще Золота Зірка Героя Соціалістичної Праці (Указ Президії Верховної Ради СРСР від 21.12.1983).
У 1986 році успіхи тваринників були ще вищими. В ряди 5-тисячниць послідовниць Т. Н. Горбачової стали Наталія Андріївна Рудик, Людмила Печеряга, В. М. Олійник, Л. І. Назаренко, О. В. Луценко, Г. П. Лук'яненко.
У 1986 році велика група передовиків сільського господарства одержала урядові нагороди. Серед них директор держплемзаводу Дерев'янко Володимир Степанович — орден «Жовтневої революції», тракторист Керей Василь Іванович — орден «Дружби народів», головний зоотехнік-селекціонер Білецька Ганна Іванівна, свинарка Радченко Марія Іванівна, бригадир Запасна Антоніна Михайлівна нагороджені орденами «Знак Пошани», доярка Рудик Наталія Андріївна — орденом Трудової Слави III ступеня.
У 1985/1986 році, успішно провівши зимівлю худоби, колектив нагороджений перехідним Червоним прапором РК КПУ, РВК, райкому профспілки працівників сільського господарства та грошовою премією. Почесною Грамотою РВК і грошовою премією нагороджена Т. Н. Горбачова, а телятниця Дмитренко Надія Олександрівна — туристською путівкою.
У 1986—1988 рр. колектив племзаводу (директор В. С. Дерев'янко, секретар парторганізації І. П. Кривич, голова профкому Л. М. Пугач, головний зоотехнік О. І. Білецька), у 1989 р. колектив МТФ (завідуюча А. І. Мироненко) виходять знову переможцями районного змагання серед тваринників, заносяться на районну Дошку Пошани.
Господарство мало високу рентабельність. Одержані прибутки вкладались і в соціальну інфраструктуру. Для робітників побудовано більше 100 квартир, у 1985 році відкрито типове приміщення Будинку культури з глядацькою залою на 300 місць, бібліотекою, кімнатами для гурткової роботи. У 1986 році введена в дію дитяча дошкільна установа «Лісова казка» на 140 місць. У центрі робітничого поселення — адмінбудинок. Переважно за кошти племзаводу його територія благоустроєна, вулиці заасфальтовані, а квартири зі всіма зручностями. Таким входив радгосп у нові часи свого розвитку в незалежній Україні.
Колгосп «Маяк» у 70-ті роки через часту зміну керівників (Г. М. Артеменко, секретар парторганізації А. М. Камша, потім В. А. Корнієнко, секретар парткому М. І. Назаренко) розвивався дещо повільнішими темпами. Непокоїла районні органи та й самих великобурімчан низька продуктивність молочного стада, повільне нарощування свинопоголів'я. Працювали над підвищенням врожайності колгоспної ниви, удосконаленням кормовиробництва, племінної справи. У 1971—1977 рр. праця багатьох трудівників відзначена урядовими нагородами. Серед нагороджених орденом Трудового Червоного Прапора ланкові Валах Тетяна Пилипівна (1971), Панаско Параскева Карпівна (1973), газоелектрозварювальник Бабич Віталій Порфирович (1975), комбайнер Свиридов Олександр Іванович (1976), бригадир Горбик Микола Порфирович (1977). Про Свиридова Олександра Івановича (нагородженого ще в 1973 р. орденом «Знак Пошани»), як найкращого комбайнера не лише колгоспу, а й району, писали газети, його портрет займав багато років почесне місце на районній Дошці Пошани, він обирався депутатом сільської і районної ради. А вінцем визнання його трудових успіхів став Указ Президії Верховної Ради УРСР від 27.02.1985 р. про нагородження його Почесною Грамотою Президії Верховної Ради УРСР.
Ордена «Знак Пошани» удостоєні завідувач виробничою дільницею Головко Петро Іванович, доярка Скачко Марія Миколаївна (1971), водій Костюк Петро Самійлович (1976), тракторист Захарченко Михайло Федорович (1977). Орденом Трудової Слави III ст нагороджені чабан Чікота Олександр Васильович (1975), водій Дзюба Микола Михайлович та тракторист Тертишник Микола Кіндратович (1977).
Ланкові Руденко Марія Іванівна, Руденко Ганна Леонтіївна та Коряка Надія Андріївна, агроном Васюта Іван Федорович, трактористи: Панченко Віталій Михайлович, Кравченко Іван Григорович, доярка Тукало Ганна Олександрівна, водій Кравченко Анатолій Васильович нагороджені медалями «За трудову доблесть», а ще 11 передовиків виробництва: комбайнери Замула Афанасій Семенович, Запасний Іван Миколайович, водії Панченко Кузьма Васильович, Московець Сергій Григорович, Храпко Іван Прохорович, трактористи Корчан Микола Петрович, телятниця Храпко Ганна Василівна, птахарка Руденко Ганна Іванівна удостоєні медалі «За трудову відзнаку». Серед нагороджених немає ланкової Ганни Панасівни Горбик, але сумлінна трудівниця, у 1975 і 1977 роках обиралась депутатом Черкаської обласної ради. [97]
Більшість нагороджених — працівники поля: ланкові, трактористи, комбайнери і менше — працівників тваринництва. Хоча й серед тваринників було багато працьовитих людей, що вставали ще лиш сходила ранкова зоря і народжувався світанок.
Варварі Григорівні Фірсовій вдалося надоїти у 1975 р. понад 3000 кг молока від корови. Через три роки, в 1978-му доярки Н. В. Савченко та О. А. Боровик подолали рубіж надоїв молока від корови — по 3500 кг проте в наступні роки досягнуте втримати не вдалось.
До керівництва господарством у 1980 році прийшов Микола Кирилович Євсевський — молодий, енергійний, знаючий спеціаліст, що мав уже досвід роботи бригадира, агронома, партійного вожака в колгоспах ім. Устименка (с. Крутьки) та ім.. Суворова (с. Кліщинці), його заступником спочатку працював П. С. Шулежко, з 1982 року В. С. Бреус, в 1985 р. — М. М. Забара.
Нові керівники удосконалили структуру виробництва. Замість 3 рільничих і 3 тракторних бригад створили по одній, доручивши керівництво рільничою бригадою агроному з вищою освітою, великим життєвим і практичним досвідом Петру Івановичу Головку, а керівництво тракторною бригадою — Миколі Федоровичу Писаренку, спеціалісту середньої кваліфікації, що пройшов шлях від рядового механізатора до керівника підрозділу.
Підбір і розстановка кадрів, виходячи з їх ділових якостей, підвищення агротехніки дали позитивні наслідки. У 1982 році на кожному з 1000 га зібрали по 48,8 цнт. пшениці — небачений врожай для великобурімчан. За 2 роки (1981—1982) на 700 тонн перевиконали план продажу хліба державі. У 1982 році валовий збір становив 8037 тонн. У 1983 неврожайному році на круг зібрали по 31,7 цнт зернових, що на 3,8 цнт вище середнього районного рівня.
Особливе занепокоєння викликав стан тваринництва. Мобілізували зусилля зооветслужби (зоотехнік В. І. Безхижко, ветлікар Л. Г. Безхижко) на удосконалення племінної роботи, збереження поголів'я, впровадили передовий досвід кормовиробництва, розвитку свинарства і, як наслідок, уже в 1982 році одержали по 26,7 поросят від свиноматки, а свинарка Т. М. Кривошея — по 32. доглядач великої рогатої худоби М. А. Панаско середньодобовий приріст молодняка ВРХ довів до 1 кілограма. Микола Андрійович як учасник ВДНГ у 1983 р. нагороджений Бронзовою медаллю і цінним подарунком. Дещо підвищилася продуктивність молочного стада. [98]
У 1984—1985 рр. МТФ колгоспу (бригадир Антоніна Григорівна Кривич) здобула перемогу в районному змаганні за успішне проведення зимівлі худоби, а колгосп (голова М. К. Євсевський, секретар парткому М. М. Забара, голова профспілки Г. М. Федорцова, головний зоотехнік В. І. Безхижко) здобув перемогу в районі по розвитку тваринництва в І півріччі 1985 року.
Доярка Ганна Сергіївна Захарченко у 1985 році обрана депутатом Черкаської обласної ради.
У 1984 році вдалося реально вийти на надої по 3000-3500 кг від корови. Планова племінна робота і напружена праця людей давала зримі плоди.
У 1986 році оператор машинного доїння корів Мартинченко Тетяна Юхимівна та завідувач МТФ Підгора Надія Іванівна були нагороджені орденами «Знак Пошани», а на районну Дошку Пошани занесена доярка Руденко Ганна Миколаївна.
У серпні 1986 року орденами Трудової Слави III ст. нагороджені водій Дзюба Микола Михайлович, тракторист Тертишник Микола Кіндратович, завідувачка МТФ Кривич Антоніна Григорівна. А ще такої ж нагороди удостоїлась листоноша Василенко Галина Іванівна, що працювала вже 18-й рік. Медаллю «За трудову доблесть» нагороджений тракторист Кравченко Микола Кирилович, а медаллю «За трудову відзнаку» — доярка Руденко Ганна Миколаївна, яка працювала на фермі понад 18 років.
У 1988 році зав. МТФ Антоніна Григорівна Кривич — делегат ІУ Всесоюзного з'їзду колгоспників у Москві. На призові місця в районі вийшли доглядачі худоби М. С. Карасенко, А. В. Головко. А в 1990 році вже 6 доярок господарства: Н. М. Баль, Т. Ю. Кривич, Н. В. Соколова, Н. М. Захарченко, Г. Ф. Гузій, М. С. Биндас надої молока від корови довели до 4593-4005 кг.
За 10 років, відколи прийшла нова команда Миколи Кириловича Євсевського, колгосп перетворився у високорентабельне, прибуткове господарство. І це, як бачимо, намітилось з перших років.
У 1983 році колгосп одержав 2 млн. 457 тис. крб. валового доходу, в тому числі чистого — 1363 тис., а рівень рентабельності досяг 64,6 процента. [98]
Така тенденція продовжувалась і в наступні роки. Господарство продавало щороку державі 4500 тонн зерна, 20 тис. тонн цукрового буряка, 3 тис. тонн молока, 750 тонн м'яса. На фермах утримувалось 3500 голів великої рогатої худоби, 3000 свиней, 1200 овець, 10 тис. кролів, 300 тис. гусей. Колгосп мав 8 інкубаторів для розведення птиці і для колгоспу та жителів села і для продажу в інші господарства району та за його межі. [99, 6] Левова частка надходжень спрямовувалась на капітальне будівництво, на соціально-культурний розвиток села. За активної співпраці правління колгоспу з виконкомом сільської ради (у 60-80-ті рр. його очолили Іван Сергійович Сухенко, Галина Антонівна Чорна, Михайло Олексійович Якуба, Ольга Іванівна Волошин, Катерина Петрівна Цимбалій) добудована середня школа, де розмістились всі класи, навчальні кабінети, їдальня, майстерні, спортивний зал. Збудована колгоспна їдальня і гуртожиток, кормоцех, криті токи, цілі вулиці будинків спеціалістів; закінчували будівництво водогонів, доріг. Остаточно впорядкували центр села. Відремонтували Будинок культури, технічну майстерню, баню, магазини, кафе, ввели в дію перший в Україні колгоспний Будинок ветеранів і їх прикладу послідували інші села, колгоспи і радгоспи. Турбуючись за старих і немічних, подбали й про найменших. Найбільшою окрасою Великої Бурімки став двоповерховий дитячий садок «Казка» з автономним опаленням, каналізаційною системою, плавальним басейном (перший в районі в дитячому садку), теплицею, широким доглянутим подвір'ям, дитячими майданчиками. Успішна робота голови колгоспу «Маяк» М. К. Євсевського стала стартом в його неспокійне життя керівника району в перші роки Незалежності України.
У 1990—1999 рр. він заступник голови, голова райвиконкому, представник Президента, голова районної ради двох скликань.
Відбулися зміни і в економічних відносинах. Колгосп «Маяк» спочатку реорганізований у ПСП «Маяк» (В. О. Корецький, М. М. Шаповалов), а з 2000 р. — у СТОВ «Маяк». Його очолив В. І. Кузьменко, а з 2004 року Сергій Васильович Лихошерст, який діє за принципом «Ніхто нам добра не зробить, якщо ми самі не справимося». В його команді досвідчені ще з минулих років спеціалісти: заступник з рослинництва Василь Васильович Довганич, головний бухгалтер Наталія Михайлівна Півторацька, інженер Олександр Володимирович Підгора, енергетик Олександр Андрійович Олійник, головний ветлікар Юрій Васильович Сливка, інженер-будівельник Олександр Михайлович Упир, завідуюча свинофермою Любов Олександрівна Храпко, молочно-товарною Дмитро Григорович Цимбалій і багато працівників масових професій — людей знаючих, трудолюбивих, відданих своєму селу, своїй землі.
СТОВ «Маяк» — одне з найпотужніших у Чорнобаївському районі, стабільно міцне господарство, що обробляє 6,4 тис. гектарів землі. Має стабільно високі врожаї сільськогосподарських культур. Тут найбільша на Черкащині овочева плантація, що постачає сировину для консервних заводів, зокрема ПП «Агроспецпроект». Левова частина доходів вкладається в соціальну інфраструктуру села. [100] Успішно працює ВАТ «Велика Бурімка».
У селі є фермерські господарства «Юрія» (О. І. Тертишник), «Лан» (В. Д. Стадник), «Ударник» (М. В. Панченко), «Надія» (В. В. Патлань). Гарною, привітною, доглянутою і надзвичайно гостинною ввійшла Велика Бурімка у роки незалежності України. Такою вона залишається й нині, завдяки злагодженій роботі всіх організацій, активу, сільських голів Івана Прокоповича Кривича, а з 2001 року Наталії Миколаївни Кардаш. В селі успішно працюють 2 Будинки культури, 1 дитсадок, середня школа, сільська бібліотека, спортивний зал і стадіон, пошта, магазини, Будинок ветеранів. При Будинку культури працює хоровий колектив, жіночий і чоловічий ансамблі, драматичний колектив, який уже в роки Незалежності не раз виходив переможцем районних змагань. Так, в 2010 році в огляді драматичних колективів, присвяченому 170-річчю з дня народження великого земляка М. П. Старицького цей колектив (керівник Ірина Іванькіна) відзначений в номінації «За сценічні роботи аматорів драматичного жанру». У 2011 році удостоєний заохочувальної премії М. П. Старицького. Середня школа (з 1986—2001 рр. директор С. О. Панченко), з 2001 р. загальноосвітня школа I-III ступенів (директор Лариса Михайлівна Упир), успішно здійснює програму навчання і виховання підростаючого покоління — покоління, яке родилось уже в Незалежній Україні. Тут працює експериментальний майданчик Академії педагогічних наук України. [3, 500] Учитель школи Антоніна Іванівна Кінаш у 1971 році удостоєна ордена Трудового Червоного Прапора. Великобурімчани мають гордитись активним розвитком народної освіти в селі ще починаючи з 1845 року. Зі стін Великобурімської середньої школи вийшло багато випускників, які прославилися в багатьох галузях, серед них колишній працівник МЗС СРСР Ю. С. Гармаш. Полковники О. Ф. Ткаченко, В. В. Гармаш, заслужений лікар Російської Федерації (1996) Ю. О. Кузяшев, заслужений працівник соціальної сфери (2002) Ніна Михайлівна Ємець (Комашко).
Історія села, його людей, видатних постатей, відомих в Україні і за її межами, широко представлена у місцевому народному краєзнавчому музеї, започаткованому ще в 50-ті роки минулого століття краєзнавцями — вчителями Леонідом Григоровичем і Ольгою Денисівною Брудзь (нині директор Ірина Юріївна Іванькіна).
Незабаром у Великій Бурімці ще один ювілей — 100-річчя дільничної лікарні, в якій, крім уже згаданих в нарисі, працювали: фельдшер Петро Якимович Підгора, подружжя лікарів Захарових — Володимир Данилович та Галина Григорівна, Марія Матвіївна Івашова, завідувач аптеки Г. П. Тимофєєв, у 60-х рр. завідувач медпунктом Г. І. Альохін, медсестри Наталія Андріївна Овод, яка багато років, починаючи ще з 1947-го була депутатом сільської ради, очолювала медичну комісію [78, 1-2], Катерина Іванівна Васюта, Марта Степанівна Рибчик, Іван Григорович Руденко, Григорій Олексійович Невмивака, Олена Федорівна Нечипоренко, Лідія Корніївна Вігран, Феня Григорівна і Ліда Григорівна Горбанець. З 1999 р. розпочалася газифікація села. Того року газифіковано ВАТ «Велика Бурімка», у 2004 р. територія СТОВ «Маяк».
14 серпня 2007 р. відбулася церемонія відкриття й освячення церкви Св. Великомученика Дмитрія (священик О.Капій). Спонсором переобладнання і спорудження виступив ВАТ «Маяк» (С. В. Лихошерст). Церемонію освячення здійснив настоятель храму Іоанна Милостивого, що в Чорнобаї, протоієрей отець Орест. Щиро привітали з цією подією заступник голови РДА М. К. Євсевський, сільський голова Великої Бурімки Наталія Миколаївна Кардаш [102].
Велика Бурімка має велике наукове значення, як пам'ятка геолого-палеонтологічна, оскільки місцезнаходження фауністичних решток (мамонта, шерстистого носорога, зубра, дикого коня, гігантського оленя, гіппаріона) є єдиним відомим на даний час на Лівобережжі Середньої Наддніпрянщини і унікальною на території Черкащини, вік якої в межах 115—130 тис. років. Тому Велика Бурімка має бути визначена як геолого-палеонтологічна пам'ятка природи регіонального значення і має охоронятися законом [101, 12; 3, 14,15].
На території Великої Бурімки виявлені кургани та поховання скіфсько-сарматського періоду (IX-І ст. до н. е. — І ст. н. е.)
Виявлено два городища Х-XI ст. Київської Русі та козацьке городище XVI-XVII ст. Перебувають під охороною держави. [3, 27,32,33] Городище літописного м. Римова як пам'ятка археології IX-XIII ст. занесена до Державного реєстру нерухомих пам'яток України, як об'єкт культурної спадщини національного значення згідно з Постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2009 № 928 [103,132]
У роки Другої світової війни на фронті служили понад 800 жителів, з яких понад 500 загинуло, більше 150 було вивезено до Німеччини.
Див. також
Примітки
- Наприклад, Ю. Ю. Моргунов та К. В. Кудряшов
- За І. І. Ляпушкіним
- Овсюк, Роман (8 вересня 2020), English: Карта, процитовано 24 листопада 2021
- Заруба В.М. Адміністративно-територіальний устрій та адміністрація Війська Запорозького у 1648-1782 рр. — Дніпропетровськ, 2007. — С. 124.
- І. Лучицький про земельні відносини того часу
- . www.etomesto.ru. Архів оригіналу за 23 листопада 2021. Процитовано 23 листопада 2021.
- "Под рукой отца, получив солидное образование, объехала всю Европу, совершила путешествие на Восток. В своем полтавском имении она устроила несколько детских приютов. По уму и воззрению была одной из выдающихся русских женщин. Занималась литературной деятельностью. Была знакома с многими литературными знаменитостями. Писала на французском и немецком языках. Среди них «Чтения для милейших детей»
- 1916 року селянка Мотрона Яківна Шабанова просила земську управу виділити стипендію для її сина Івана, що навчався у Полтавській земській фельдшерській школі. Там навчався і Іван Журава, батько якого Фрол Іванович теж звернувся до земського зібрання з таким же проханням.
- 1. У книзі «Чорнобаївщина. Велична історія рідного краю» є детальна розповідь про «Кримінальну справу від 7 серпня 1937 року Карасенка Дмитра Яковича» — теслю радгоспу, характеристика його як «класово ворожого елемента» та вирок КОУ НКВС УРСР по Київській області від 24 серпня 1937 роу про розстріл і акт про його розстріл у Черкаській в'язниці 4 вересня 1937 року о 11 год 30 хв.
2. Така ж доля спіткала Павла Васильовича Авраменка — 1888 року народження, уродженця села Решетилівка. До арешту працював вчителем середньої школи у Великій Бурімці, безпартійний. Заарештований за ст.54-10, ч.1, 54-ІІ КК УРСР. Постановою особливої трійки УНКВС Полтавської області від 9 квітня 1938 року приречений до розстрілу. Реабілітований президією Черкаського обласного суду 12 грудня 1974 року. У постанові про арешт зазначалося: «Сначала революции и до сего времени — ярый националист. В 1932 году был арестован органами ГПУ за активное участвие в контрреволюционной националистический органиции…» Під слідством перебував 10 місяців, після чого з-під арешту звільнений «за відсутністю складу злочину». І ось через 6 років — новий арешт. Ще в 1919—1938 роках був одним з організаторів «Просвіти» у селі Мойсинці, працюючи викладачем української мови та літератури у гімназії, а з 1920-го реорганізованої в педтехнікум, директором якого він став, згодом філіалу Золотоніського педтехнікуму. У Мойсинцях, Лихолітах (там він у 20-х рр. працював завідувачем школи) — всюди віддавався справі поширення української національної культури, звичаїв, збирав старожитності. У Лихолітській школі започаткував історико-археологічний гурток, створив музей. Цю справу продовжив після повернення з-під арешту 1932 року у Великій Бурімці. - (укр.). Центральний державний історичний архів України, м. Київ (ЦДІАК України). Архів оригіналу за 23 листопада 2021. Процитовано 23 листопада 2021.
- (PDF) (укр.). Український науково-дослідницкий інститут архівної справи та документознавства. Архів оригіналу (PDF) за 10 квітня 2021. Процитовано 23 листопада 2021.
- (PDF) (укр.). Український науково-дослідницкий інститут архівної справи та документознавства. Архів оригіналу (PDF) за 18 жовтня 2021. Процитовано 23 листопада 2021.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Cyu stattyu treba vikifikuvati dlya vidpovidnosti standartam yakosti Vikipediyi Bud laska dopomozhit dodavannyam dorechnih vnutrishnih posilan abo vdoskonalennyam rozmitki statti listopad 2014 Velika Burimka selo u Chornobayivskomu rajoni Cherkaskoyi oblasti Roztashovane na visokij terasi pravogo berega richki Sula Davnya istoriyaPoblizu sela znajdeno znaryaddya praci z kremenyu chasiv paleolitu ta keramika dobi bronzi Chasi Kiyivskoyi RusiPoselennya vidome z 1185 roku Mihajlo Maksimovich u praci O desyati gorodah i nekotoryh selah drevnej Ukrainy govoryachi pro davni mista forteci po richci Suli zgaduye upominaemyj v toj zhe knige Knige Bolshogo Chertezha grad Buromlya hot i ne upomyanut drevnim letopiscem no on konechno rovesnik Lukomle i odnogo s nim proishozhdeniya V proshlom stoletii on nazyvalsya uzhe Buromkoyu i schitalsya mestechkom sotni Goroshinskoj A inshij doslidnik Istorii Pereyaslavskoj zemli s drevnejshih vremen do pol XIII v Vasil Lyaskoronskij zaznachaye Gorodisha voznikali so strategicheskoj celyu zashity okrestnogo naseleniya ot vragov Podobnye zhe zemlyanye ukrepleniya vstrechayutsya po r Sule v Glinske v Lohvice Lubnah Aleksandrovke Lukome Buromke Voinskoj Greble i pr Na pravom vozvyshennom beregu r Suly i raspolozhilis ryad ukreplenij izvestnyh uzhe so vremeni glubokoj drevnosti takovy Romny Snyatin Lubny Lukome Goroshin Buromka Zhovnin Oni vstrechayutsya v XI XII vv Na pravom beregu Suly pochti naprotiv m Goroshina nahoditsya m Buromka upominaemaya v Knige Bolshogo Chertezha pod imenem Buromlya ona zhe est i na karte Boplana i v opisanii tarifa podymnoj podati Kievskogo voevodstva 1631 g Buromka blizko podhodit po kornyu k imeni Ryma Rimova mestnoe naselenie nazyvaet eto poselenie Burimka s udareniem na i Moneta Marka Avreliya U 1185 g polovcy razorili Posule Rimov nahodilsya na nizhnej Sule vblizi m Burimki Bagato vchenih istorikiv vvazhayut nazvi Rimiv ta Burimka totozhnimi inshi zh navpaki vbachayut u cih nazvah dva riznih mistechka Na shidnij okrayini sela viyavleno i obstezheno kompleks gorodish yaki datuyutsya10 13 stolittyami 1947 roku gorodisha buli obstezheni grupoyu AN URSR yaki pidtverdili zrobleni ranishe sposterezhennya 1979 roku Yu Yu Morgunov pislya vlasnih doslidzhen vnis deyaki istotni utochnennya Davnoruske poselennya na teritoriyi sela malo ekonomichni zv yazki z inshimi zemlyami pro sho svidchit znajdena tut she v 1873 roku D Ya Samokvasovim velika sribna moneta Marka Avreliya Prote naprikinci 12 stolittya pislya nevdalogo pohodu knyazya na polovciv na posulyanski ukriplennya napav Konchak i zrujnuvav yih 1239 roku polchisha tataro mongol ostatochno zrujnuvali i ponevolili Posullya 15 17 stolittyaZ kincya 15 stolittya miscevist pochinaye vidrodzhuvatis i zalyudnyuvatis U kinci 16 stolittya na livomu berezi Dnipra uzhe buli 3 polki Pereyaslavskij Poltavskij ta Mirgorodskij Todi jmovirno bula j Burimka yak kozacke poselennya U seredini 17 stolittya Burimka Buromlya vzhe shiroko zgaduyetsya u riznih dokumentah Buromlya vhodila v sostav Vishnevechchiny Po Inventaryu 1641 g znachitsya 158 gospodarej kozakov 1648 roku Burimka sotenne mistechko Irkliyivskogo polku Vona poznachena i yak fortecya na karti francuzkogo vijskovogo inzhenera Boplana 1650 roku Pislya Zborivskoyi ugodi 1649 roku koli Irkliyivskij polk perestav isnuvati kozaki Burimskoyi Boromlskoyi sotni vlilisya Gorodishenskoyi Yablunivskoyi ta Orzhickoyi soten Kropivnyanskogo polku Piznishe sotnya isnuvala netrivalij chas u 1663 1667 rokah pislya vidnovlenya Ivanom Bryuhoveckim perebuvala cogo razu u skladi Pereyaslavskogo polku U roki nacionalno vizvolnoyi vijni seredini 17 stolittya burimski kozaki pidtrimali povstanciv Lisenka ta Vovguru popovnili zagoni Maksima Krivonosa Za perekazami cherez mistechko proyizhdzhav sam Bogdan Hmelnickij U Velikoburimskomu parku i dosi ye pam yat pro cyu neordinarnu podiyu majzhe 900 litnij dub z vidbitkami midnoyi pechatki getmana Cherez Burimku u listopadi togo zh roku lezhav shlyah rosijskogo poslannika Neronova do Bogdana Hmelnickogo u Chigirin Cherez Burimku u travni 1666 roku vidbuvsya pohid ukrayinsko tatarskogo vijska Petra Doroshenka na Livoberezhzhya V 1666 g cherkasskie i chigirinskie kozaki s pomoshyu tatar i polyakov ograbili okrestnosti Buromki Togo zh 1666 roku za specialnim nakazom carya stolnik O Izmajlov mav doruchennya perepisat vsyakih chinov zheleckih promyshlennyh i tyaglyh lyudej v selah i derevnyah krestyan i bobylej dlya zbirannya podatkiv Tak z yavilisya Perepisni knigi v yakih znachilos v g Boromlya s vojta Elfima Maksimova so tovarishi s 18 i chelovek po poltine s dymu da s 7 i volov denezhnogo okladu s vola po 4 altyna dengoyu da hleba po poluosmachke rzhi i ovsa popolam I vsego s buromskih meshan s 18 i chelovek i 7 i volov denezhnogo okladu podymnogo i s volov 9 rub 29 altyn dengoyu a hleba s volov tri osmachki s poluosmachkoyu rzhi i ovsa popolam U 2 polovini 17 stolittya Burimka rangove volodinnya pana polkovnika Lubenskogo Krim zanyat zemlerobstvom ta skotarstvom u Burimci rozvivalos virobnictvo selitri zalishki selitrovogo virobnictva viyavleni pid chas arheologichnih doslidzhen Todi zh diyala pravoslavna Dmitrivska cerkva Veliku rol u zhitti poselennya vidigravala i gromada Goroshenskoe sotennoe pravlenie donosit V sotne zhe Goroshinskoj pri sele Buromce pole pahotnoe Tam zhe vmeste s onym i senokosnoe po drevnemu tomu ustanovleniyu obshe vsemi zhitelyami kozakami i pospolitymi rangovymi gosp polk Lubenskogo Ivana Petrovicha Kulyabki upotreblyayutsya skolko komu yakogo leta k pahaniyu i senokosu nadobnost ukazhet i gde kto sebe zastignet tamo oret libo kosit a sobstvennogo neyakogo ne imeetsya Gromada zhe davala zemli cerkvi 18 19 stolittyaO A Bezborodko U 18 stolitti Burimka perebuvala u rangovomu volodinni polkovnikiv Lubenskogo polku Z 1781 roku Burimka spochatku perebuvala u skladi Lubenskogo ta Gorodiskogo a z 1797 roku Zolotoniskogo povitiv Za getmana Kirila Rozumovskogo vidbulasya sproba zmicniti polkovo sotennij ustrij Todi sotennimi mistami Lubenskogo polku stali Burimka Veremiyivka Zhovnin Orzhicya Ale vzhe 1781 roku Burimka vhodit do Goroshinskoyi sotni Lubenskogo polku U mistechku chislilos 1 hata riznochinciv 3 duhovenstva I svyashenosluzhiteliv 34 kozackih 29 kozackih pidpomichnikiv 293 pospolitih koronnih i rangovih 3 pospolitih vlasnickih a vsogo 359 hat 1782 roku polkovo sotennij ustrij ostatochno skasovano i Burimka Gorodiskogo povitu narahovuye 1065 zhiteliv raznogo zvaniya kazennye lyudi i kazaki U 1797 1801 rokah u Burimci Zolotoniskogo povitu prozhivalo 934 osobi Z 1802 i do 1920 rokiv Burimka perebuvala u skladi Zolotoniskogo povitu Poltavskoyi guberniyi 1783 roku mistechko Burimka teper paralelno vzhivayetsya i Velika Burimka na vidminu vid susidnogo sela Mala Burimka iz rangovogo perehodit u vlasnist Oleksandra Andrijovicha Bezborodka 1747 1799 dijsnogo tayemnogo radnika grafa najyasnishogo knyazya kanclera vihidcya z kozackoyi starshini Pereyaslavskogo polku Vsi spravi v mayetku vershiv upravlyayuchij a nim buv did po materi Glikeriyi Fedorivni Mihajla Maksimovicha Fedir Nazarovich Timkivskij a pislya jogo smerti 1790 roku brat Ivan Nazarovich Todi u seli pracyuvali 2 najbilshih u poviti kinnih zavodi Pislya smerti Oleksandra Bezborodka jogo mayetok distavsya menshomu bratovi Illi Andrijovichu Bezborodku 1756 1815 vijskovomu general majoru tayemnomu radniku imperatora senatoru Za chasi upravlinnya Bezbrodkami bilya sela na ploshi 100 desyatin zakladeno velikij park sho perehodit u lisovij masiv z topolevimi ta kashtanovimi aleyami dubovimi berezovimi ta klenovimi nasadzhennyami Selo ye na mapi 1800 roku I A Bezborodko Pislya smerti Illi Bezborodka mayetok perejshov u spadok dochci Kleopatri Illivni odruzhenij z general majorom 1783 1866 knyazem pismennikom Bezborodki u Velikij Burimci mali 69 dvorovih i 1253 riznih selyan yih volodinnya buli i v navkolishnih selah Lyashivci Malij Burimci Matviyivci ta she inshih 5 selah Zolotoniskogo povitu Bilshist z nih zokrema i Velika Burimka 1828 roku pislya smerti Kleopatri Lobanovoyi Rostovskoyi pridbav graf Mihajlo Mihajlovich Speranskij 1772 1839 viznachnij derzhavnij diyach chlen Derzhavnoyi radi uporyadnik Zvodu zakoniv 1833 roku dlya svoyeyi yedinoyi dochki Yelizaveti Mihajlivni u shlyubi Frolovoyi Bagreyevoyi 1799 1857 Yelizaveta Mihajlivna vstupila bezposeredno u volodinnya mayetkom pislya smerti grafa Mihajla Speranskogo 1822 roku Yelizaveta Mihajlivna odruzhilas yiyi cholovik 1785 1845 uchasnik rosijsko francuzkoyi vijni 1812 roku sluzhiv pri Barklayi de Tolli chernigivskij gubernator chlen radi ministra finansiv upravlyayuchij Derzhavnim zajmovim bankom senator dijsnij tayemnij radnik Babusya po materi Oleksandra Oleksijovicha Ulyana Andriyivna Kochubej starsha sestra Oleksandra Andrijovicha Bezborodka ta Illi Andrijovicha Bezborodka kolishnih vlasnikiv sela Otozh poperednya vlasnicya Kleopatra Illivna dovodilasya Frolovu Bagreyevu dvoyuridnoyu titkoyu Zgodom mayetnist perejshla do dochki Yelizaveti Mihajlivni grafini Mariyi Oleksandrivni 1826 1887 odruzhenoyi 1845 roku z knyazem 1812 1880 U nih 1847 roku narodivsya sin Mihajlo Rodionovich 1872 roku za prohannyam knyagini Mariyi Oleksandrivni u den 100 richchya z dnya narodzhennya grafa imperator Oleksandr II dozvoliv do prizvisha yiyi povnolitnogo sina knyazya Mihajla Rodionovicha Kantakuzina dodati titul i prizvishe grafa Speranskogo yakbi prizvishe proslavlenogo grafa prodovzhilosya v jogo nashadkah Tak z togo chasu oficijno vlasnikiv Velikoyi Burimki stali imenuvati knyaz Kantakuzin graf Speranskij Dekilka pokolin ciyeyi vidomoyi dinastiyi volodili Velikoyu Burimkoyu Pislya reformi 1861 roku bula utvorena Zolotoniskogo povitu 1900 roku volosnim starshinoyu buv selyanin Omelyan Feodosijovich Klochko Velikoburimska volost razom z Irkliyivskoyu i Mojsinskoyu vhodila do 3 yi zemskoyi dilnici 10 yi likuvalnoyi dilnici de likarem buv likar Vasil Fedorovich Lukashov feldsheri Yakiv Yuhimovich Savchenko Fedir Fedorovich Miroshnichenko U mayetku Kantakuzinih Speranskih u 19 stolitti diyala likarnya 2 lyutogo 1897 roku vidkrito bezkoshtovnu chitalnyu yaka mala fond iz 400 knig zaviduyuchim stav selyanin Pavlo Semenovich Tryuhan U 1908 1909 rokah vona narahovuvala vzhe 646 knig U Velikij Burimci she z 1845 roku pracyuvalo narodne uchilishe a z 1860 h ministerska shkola Krim togo pri Dmitrivskij cerkvi pracyuvala cerkovno parafiyalna a zgodom she j nedilna shkoli Tut za danimi na 17 travnya 1846 roku bula navit privatna yevrejska shkola Icka Studeneckogo yaku utrimuvav mishanin Hadarimov Melamdah 1892 roku bula osvyachena Dmitrivska cerkva zbudovana koshtom knyaziv Kantakuzinih grafiv Speranskih Budivlya mala visotu 8 metriv velikij ta 12 malih kupoliv Zbudovana na misci zemlyanogo valu Svyashenikom pracyuvav Nikanor Grigorovich Sokolovskij batko majbutnogo vidomogo akademika ta gruntoznavcya Oleksiya Sokolovskogo Pislya Nikanora Sokolovskogo svyashenikami prihodu pracyuvali Ipolit Gavrilovich Prokopenko ta Mikola Fedorenko Cerkva bula zrujnovana 1928 roku Pochatok 20 stolittyaNespokijnimi vidalisya dlya zhiteliv Velikoyi Burimki roki pershoyi rosijskoyi revolyuciyi 1905 1907 U Velikij Burimci 1904 roku bula stvorena Spilka USDS v roki revolyuciyi vona diyala duzhe aktivno 9 grudnya 1905 roku inspektor Poltavskoyi guberniyi Krauze dopovidav V Buromke Zolotonoshskogo uezda krestyane ignoriruya ustanovlennye selskie vlasti naznachili zavisimyh lish ot nih starshin Massa zhdet vyborov v Gosudarstvennuyu dumu i polozhitelnyh zakonov otnositelno nadeleniya zemlej V inshomu dokumenti jdetsya pro te sho v ekonomiyi pochali paliti budivli ale kozaki pripinili ruh U seli diyav volosnij komitet selyanskoyi Spilki golova yakogo silskij feldsher Lisovskij buv areshtovanij a razom z nim i vchiteli R M Panchenko R I Golub Za Tretim zemskim perepisom 1910 roku u seli zareyestrovano 736 gospodarstv z nih kozackih 10 selyanskih 708 yevrejskih 5 inshih 13 Naselennyam stanovilo 4671 osib sho mali 13737 desyatin zemli v tomu chisli ornoyi 8926 desyatin Na vse selo bula 371 golova VRH u Kantakuzinih Speranskih 408 goliv ta 144 konej 70 gospodariv mali neveliki fruktovi sadki zagalna plosha 5 desyatin a sad Kantakuzinih Speranskih 20 desyatin Za period 1889 1914 rokiv selyanami vikupleno u knyaziv Kantakuzenih 2837 5 desyatin zemli Zarodzhuvavsya micnij prosharok selyan vlasnikiv u volodinni yakih vzhe bulo 30 vitryakiv V mayetku Kantakuzin Speranskih pracyuvalo 2 parovih mlini olijnya vinokurnya ceglyanij zavod navkolo velike lisove gospodarstvo prodovzhuvav pracyuvati konezavod Na cij osnovi Kantakuzini Speranski mali dilovi stosunki iz susidnim starokovrajskim kinnim zavodom sho buv u vlasnosti Pavlo Lange i V V Cimbalistovoyi ta pri hutori Veselomu vlasnicya N L Musman Rozvedennya chistokrovnih konej bulo nadzvichajno pributkovoyu spravoyu Na vsyu okrugu buv vidomij velikoburimskij hor organizovanij za velinnyam knyagini Ye K Kantakuzin grafini Speranskoyi yaka lyubila sluhati cerkovni ta ukrayinski pisni Tut buvav kompozitor Gordij Gladkij de zapisav pisni yaki vikonuvav velikoburimskij hor Jogo pisni na slova Tarasa Shevchenka vidani u Kiyevi okremoyu knizhechkoyu na titulnij storinci yakoyi napisano Buromskie zimnie dosugi Vospominaniya o G P Gladkom Gosti mayetku zahoplyuvalis velikoyu bibliotekoyu grafa Mihajla Speranskogo zgorila razom iz mayetkom 1918 roku prekrasnim hudozhnim ozdoblennyam mayetku robotami vishivalnic Tut she z seredini 19 stolittya bula vidoma daleko za mezhami povitu vishivalna majsternya de pracyuvali shovkom biserom ozdoblyuvali rechi panskogo pobutu podushki odyag gamanci chohli na mebli tosho Persha svitova vijna vnesla trudnoshi u zhittya sela Choloviche naselennya bulo mobilizovane vesti gospodarstvo i obroblyati zemlyu ne vistachalo robochih ruk Grafinya Yelizaveta Karlivna ta yiyi nevistka Mariya Oleksandrivna domoglisya prisilki na roboti u mayetok avstrijskih polonenih Knyaginya Mariya Kantakuzina Speranska u svoyemu shodenniku pisala Bez muzhchin bylo trudno Mnogie zhenshiny nosili odezhdu svoih muzhej rabotaya na polyah za loshadmi i skotinoj prismatrivali stariki ne godnye k sluzhbe Zhenshiny i deti pomogali voennoplennym sobirat urozhaj zagotavlivali na zimu drova chinili svoi doma perekryvali kryshi kovali loshadej remontirovali selskohozyajstvennye mashiny pomeste zhilo davalo dohod i kormilo armiyu Stanom na 1909 rik u seli pracyuvala dilnichna ambulatoriya yaka obslugovuvala 7 naselenih punktiv 11816 osib pracyuvali 1 feldsher pri ambulatoriyi i 1 feldsher na dilnici Likarya ne bulo stacionarnogo likuvannya takozh 1914 roku vidkrito nove primishennya likarni sho mala 10 lizhok Gotuvalis i vlasni kadri medikiv U 1917 1919 rokah likarnyu ocholyuvav Oleksij Yakovich Orda z rodini mojsinskih svyashennosluzhiteliv Torgovelne obslugovuvannya zabezpechuvali 3 lavki 4 razi na rik 9 bereznya 25 kvitnya 24 chervnya 1 listopada provodilis yarmarki U kvitni 1916 roku pochala diyati zaliznicya Grishino Rivne budivnictvo yakoyi bulo provedeno zavdyaki koshtam francuzkogo feldmarshala Zhoffra U 1913 1914 rokah zaviduvachem zrazkovogo dvoklasnogo ministerskogo uchilisha pracyuvav Viktor Ivanovich Andriyenko a uchitelkoyu Olga Mihajlivna Himanova Zemskim feldsherom u likarni pracyuvav sin psalomshika kolezkij reyestrator Ivan Vasilovich Lisovskij yakij buv areshtovanij 1905 roku ale potim zvilnenij Radyanskij periodStanovlennya Inteligenciya sela pidtrimuvala Centralnu Radu v yiyi borotbi za avtonomiyu Ukrayini Selyan hvilyuvali nasampered zemlya i volya Na prohannya gromadi vikonkom Zolotoniskoyi povitovoyi Radi uhvaliv 5 chervnya 1917 roku rishennya peredati v orendu selyanam 5 tisyach desyatin zemli knyagini Kantakuzin Postanova ne vikonuvalasya selyani buntuvali bulo spaleno mayetok Kantakuzinih a razom z nim i biblioteka Speranskogo Zbitki sklali 5 miljoniv karbovanciv Zi shodennika knyagini Ye K Kantakuzin Speranskoyi 13 sichnya 1918 roku mi oderzhali povidomlennya nash dim pograbovanij i spalenij Vsi derev yani budivli znisheni zalishilisya lishe kam yani stini togo budinku yakij v 1887 roci pochali dobudovuvati U popil peretvorilisya bezcinni portreti i kartini starovinni mebli i vitvori mistectva bilshe 30000 knig vsi arhivi Kantakuzinih i biblioteka Speranskogo 1919 roku chlen silradi Pilip Nadtochij povidomlyav u Zolotonoshu klubiv bibliotek chitalen u volosti nemaye 1918 roku bulo stvoreno komitet bidnoti pererozpodil zemli prodovzhivsya U sichni berezni togo zh roku u seli pracyuvav volosnij vikonkom u skladi A K Zaharchenka Yu G Miroshnichenka O T Komashka V M Babicha O P Bondarenka ta S L Zamuli Prihid nimeckih vijsk pid chas Pershoyi svitovoyi vijni viklikali opir Selyani Velikoyi Burimki ta navkolishnih sil brali uchast u travnevomu povstanni Rozprava nad nimi bula zhorstokoyu provedeno viluchennya zbroyi i majna spaleno hati zachinshikiv oporu Z vidnovlennyam radyanskoyi vladi na pochatku 1919 roku u Velikoburimskij volosti vsya vlada nalezhala volosnomu vijskkomisariatu komisar Yakiv Gnatovich Marchenko z chervnya 1919 roku Manzin Bulo nacionalizovano vlasnist Kantakuzinih na ruyinah mayetku z ucililimi gospodarskimi sporudami stvorili radgosp Buv nacionalizovanij takozh mlin na dviguni vnutrishnogo zgorannya yakij obslugovuvav i navkolishni naseleni punkti U volosti yak i v poviti bulo nespokijno Spokij pidtrimuvala brigada Bogunskogo yaka utrimuvalasya koshtom povitu U Zolotonoshi okrim 2 go Internacionalnogo polku pered nastupom vijsk Antona Denikina bulo sformovano 1 ij Zolotoniskij zapasnij polk u skladi 287 bijciv sotnyu Velikoburimskoyi volosti ocholiv feldfebel Andriyan Yuhimovich Verbickij U lipni sotnya vhodila do skladu brigadi Bogunskogo prote nevdovzi vin buv rozformovanij 1920 ti U golodni 1921 1923 roki pislya priyizdu do sela predstavnika povitrevkomu L K Obushnogo selu zmenshena suma prodpodatku na 8000 karbovanciv Ale situaciya bula duzhe napruzhenoyu Do golodu i banditizmu dodalasya she j epidemiya sipnogo tifu ta vispi Pislya zbirannya vrozhayu 1922 roku stanovishe desho polipshilosya ale prodpodatok volost ne vikonuvala Desho legsha situaciya bula v radgospi yakij dlya zmicnennya bazi oderzhuvav pevnu dopomogu derzhavi Radgosp z pochatku viniknennya specializuvavsya yak pleminnij po viroshuvannyu konej i svinej Pershim direktorom radgospu buv Yakim Andriyanovich Oblovatij u 1923 roci radgosp ocholiv Josip Semenovich Bekker u 1928 1929 rokah Yuhim Timofijovich Rishkov Stanom na 1 bereznya 1925 roku u radgospi pracyuvalo 58 robitnikiv Z 7 bereznya 1923 roku zgidno z novim administrativno teritorialnim podilom Velika Burimka uvijshla do skladu Chornobayivskogo rajonu Poltavskoyi guberniyi Z 10 chervnya 1925 roku selo stalo centrom silskoyi radi Chornobayivskogo rajonu vzhe Shevchenkivskoyi okrugi Na teritoriyi silradi znahodilis selo Velika Burimka 972 gospodarstva 4860 osib plemradgosp ta hutir Zaglibokogo 7 gospodarstv 48 zhiteliv 1926 roku vidbulisya vibori do silradi ta delegativ na rajonnij z yizd U spiskah viborciv znachilos 2519 osib pozbavlenih viborchih prav 21 osoba na vibori z yavilosya lishe 1220 viborciv Do skladu silskoyi radi obrano 48 chleniv z nih 42 choloviki i 6 zhinok Krim 48 chleniv silradi bulo she 16 kandidativ u golovi silskoyi radi ta 5 chleniv i kandidativ u chleni revkomisiyi Kandidatom buv i Plishko Andrij Ilarionovich golova Chornobayivskogo rajvikonkomu 1938 1939 rokiv Golovoyu silradi u berezni 1926 roku obrano Oleksandra Trohimovicha Komashka 7 10 bereznya vidbuvsya 4 rajonnij z yizd de bulo obrano novij sklad rajvikonkomu na zasidanni yakogo 10 bereznya golovoyu buv obranij velikoburimchanin Yuhim Gavrilovich Miroshnichenko a v sklad prezidiyi she odin velikoburimchanin Sisoj Oleksijovich Dzyuba Chlenom rajvikonkomu obranij i golova Velikoburimskoyi silradi O T Komashko U period NEPu stvoreno mashino traktorne tovaristvo 1925 roku jogo ocholyuvav Petro Kalyuzhnij Isnuvalo kreditne tovaristvo z balansom 55361 karbovanciv i zaborgovanistyu 34477 karbovanciv Shkoli u Velikij Burimci pracyuvali postijno Navit u roki vijni pracyuvali zemska zaviduvach Olena Rudicheva 6 komplektna zaviduvach Porfirij Opanasovich Komashko pochatkova kolishnya CPSh 1919 roku 5 klasnij gimnaziyi Zolotoniskij povitovij viddil narodnoyi osviti vidiliv 99650 karbovanciv na zarplatu vchitelyam ta ponad 13000 karbovanciv na opalennya osvitlennya i utrimannya storozha Vsi 127 uchniv gimnaziyi navchalisya bezkoshtovno U 6 komplektnij shkoli kolishnij gimnaziyi navchalosya v 1924 1925 navchalnomu roci lishe 214 uchniv Na nastupnij navchalnij rik planuvalosya vidkrittya 7 richnoyi shkoli Stanom na 1930 rik u spiskah dlya silgosppodatku znachitsya selo Velika Burimka 990 gospodarstv 4983 osib hutir Berezove 1 gospodarstvo 4 osobi she 2 nevelikih hutori po 1 gospodarstvu lisova storozhka Chubarove I gospodarstvo 5 osib ta plemradgosp 64 osobi Zmina kilkosti gospodarstv viklikana rozkurkulyuvannyam i viselennyam 1929 roku v urochishe Kushnirka viseleno 22 gospodarstva 1930 ti Kolektivizaciya jshla nespokijno 9 lyutogo 1930 roku gazeta Radyanska dumka pisala Kolishnij getmanskij starosta S Panchenko agent policiyi Shpilnij stolipinskij muzhichok Nechiporenko iz Velikoyi Burimki jshli na vse shob zirvati kolektivizaciyu Piznishe voni buli represovani Pershoyu zhertvoyu represij stav silskij svyashenik Mihajlo Danilovich Savchenko yakij 3 veresnya 1928 roku buv zasudzhenij do 10 rokiv reabilitovanij lishe 1989 roku Svyashenik areshtovanij kupoli i dzvoni znyati cerkva bula zakrita A kolektivizaciya jshla svoyeyu chergoyu Ti hto yiyi ne sprijmav abo chiniv opir u veresni 1929 roku buli areshtovani ta vidpravleni na 10 rokiv u tabori 1929 roku bulo zasnovano TSOZ Vizvolennya golova Yuhim Fedosijovich Garkusha sho obroblyav 825 ga Stvoryuvalisya she kolgospi Peremoga imeni Vorovskogo imeni Petrovskogo Borotba Nove Zhittya Oborona Udarnik ta Bilshovik 11 lyutogo 1930 roku gazeta Radyanska dumka povidomlyala U seli Velika Burimka 70 sela ob yednani u 3 kolgospi Zirka Komunar Bilshovik Zgodom voni ob yednalisya v 1 Bilshovik Jogo ocholiv kolishnij golova Chornobayivskogo rajvikonkomu Yuhim Gavrilovich Miroshnichenko Plosha zemel kolgospu stanovila ponad 4448 ga z nih 10 ga sadu 3556 ga rilli ponad 852 ga sinozhatej Pributok stanoviv 272261 karbovanciv Viselennya kurkuliv trivalo i u 1931 1932 roki Zaznalo selo i strashnih golodnih vtrat 1930 h rokiv U 1934 1941 roki u seli pracyuvalo 4 kolgospi Bilshovik golova Dmitro Panasovich Kirilenko imeni Kirova Ivan Musijovich Hristenko Udarnik Volodimir Maksimovich Babich ta Luk yanenko Omelko Denisovich imeni Vorovskogo Yakiv Mihajlovich Kirichenko 1934 roku stvoreno MTS direktorom u 1937 1938 buv Dmitro Opanasovich Krilenko Tut pracyuvali Mihajlo Trohimovich Slavskij v majbutnomu golova silradi ta Andrij Ilarionovich Plishko u 1938 1941 rokah golovi Chornobayivskogo rajvikonkomu Z 22 veresnya 1937 roku selo uvijshlo do skladu Poltavskoyi oblasti Direktorom radgospu Svinovod a piznishe Velika Burimka u cej chas buv Leonid Vasilovich Zhdanov Prodovzhuvalis represiyi U 1935 1939 rokah zhertvami stali she 24 velikoburimchani z nih 11 zasudzheni do rozstrilu Sered nih kolgospnik Kupriyan Grigorovich Petrusha 1884 1935 lisnichij Sergij Ivanovich Hadulin 1889 1937 vetlikar radgospu Boris Luk yanovich Zelenskij 1904 1937 pracivnik MTS Ivan Kornijovich Nadtochij 1889 1938 kolgospnik Semen Dmitrovich Rudenko 1888 1938 Vdruge areshtovani pislya vidbuttya 3 richnogo uv yaznennya u taborah i 1937 roku rozstrilyani Sergij Fedorovich Komashko Sergij Sevastyanovich Panchenko ta Zinovij Timofijovich Shpilnij Yak i S D Rudenko zvinuvachuvavsya v antiradyanshini kolishnij bidnyak yakij buv sluzhbovcem carskoyi policiyi Anton Yelisejovich Komashko 1887 1938 She 15 osib oderzhali virok 10 8 chi 5 rokiv pidnevilnoyi praci u taborah z pozbavlennyam chi obmezhennyam gromadyanskih prav U veresni 1937 roku zabrali Fedora Andriyanovicha Komashka 1906 r n ta Grigoriya Kuzmovicha Molozhavogo 1886 r n u zhovtni Ivana Sergijovicha Zubenka 1884 r n ta 60 richnogo Andriya Petrovicha Dovzhenka cherez 3 roki vipravdanij vchiteliv Pasichnogo 1884 r n Vasilya Sofronovicha Cimbaliya 1900 r n Danila Grigorovicha Kinasha 1900 r n u grudni buhgaltera radgospu Kostyantina Vasilovicha Rekutova 1896 r n Pavla Ivanovicha Nechiporenka 23 lyutogo 1938 roku areshtovanij i vidpravlenij na 5 rokiv u tabori zaviduvach apteki 50 richnij Ivan Varesnovich Varesnofijovich Krasnodimskij buv areshtovanij uv yaznenij a cherez rik u lyutomu 1939 roku vidpushenij Semen Yakovich Bindas 5 rokiv vidsidiv u v yaznici vijskovosluzhbovec Petro Maksimovich Mazhuda 1907 r n 1939 roku areshtovanij rahivnik kolgospu Ivan Maksimovich Shevchenko ta za vidsutnistyu dokaziv jogo vini vipushenij Vsi perelicheni lyudi reabilitovani Pered vijnoyu u seli pracyuvali poshta klub ditsadok klub radgospu shkoli likarnya Budivnictvo novoyi shkoli rozpochalosya she 1929 roku Na sesiyi Velikoburimskoyi silskoyi radi virishili dlya vivedennya cokolya i stin vikoristati budmaterial z ruyin palacu knyaziv Kantakuzinih Ale cogo bulo zamalo koshtiv ne vistachalo Zvernulis do inspektora po narodnij osviti Dubosarskoyi z klopotannyam pro vidilennya 40000 karbovanciv Rishennya bulo pozitivne ale adminreforma 1930 roku potim golodni 1932 1933 rokiv zavadili vidiliti cyu sumu povnistyu Lishe vesnoyu 1934 roku bulo zvedene nove primishennya 7 richnoyi shkoli direktorom stav M A Prihodko Nezabarom shkola bula peretvorena v serednyu pershij vipusk 1938 roku direktorom shkoli pracyuvav Grigorij Mihajlovich Novohatko U 1939 1941 rr shkolu ocholyuvav Semen Pilipovich Orda V seli pracyuvala she odna shkola primishennya zbudovane 1937 roku Z 1934 roku pochali demonstruvatisya kinofilmi U silskomu klubi stavilisya vistavi Pershi miscya na rajonnih zmagannyah neodnorazovo viboryuvala volejbolna komanda radgospu Velika Burimka a legkoatlet Lebedenko buv najkrashim bigunom u rajoni Zemlyak Sevastiyan Timofijovich Hrapko u 1939 1940 rokah za muzhnist u borotbi z finami nagorodzhenij ordenom Chervonoyi Zirki Druga svitova vijna Z prihodom vijni vidbuvalas mobilizaciya doroslogo cholovichogo naselennya do Chervonoyi armiyi U serpni pochali gotuvati do evakuaciyi na shid tehniku hudobu lyudej Uzhe jshla vijna a serednya shkola gotuvalasya do novogo navchalnogo roku 15 serpnya 1941 roku direktorom priznachenij Anton Rodionovich Ivchenko Popracyuvav vin do 18 veresnya Front nablizhavsya do Dnipra Majzhe misyac voyini 38 yi armiyi i narodne opolchennya oboronyali Cherkasi U veresni rozpochalisya krovoprolitni boyi pid Burimkoyu Voyini 212 yi strileckoyi diviziyi vidstupali na Orzhicyu dvoma marshrutami odin z yakih cherez Veremiyivku Zhovnine i vgoru po Suli cherez Veliku ta Malu Burimku Virvatisya z vorozhogo otochennya bilshosti voyiniv ne vdalos a 20 veresnya selo bulo okupovane nimeckimi vijskami Na okupovanij teritoriyi u lisah diyav z oseni 1941 do 24 kvitnya 1942 roku partizanskij zagin z 42 osib Komandir golova kolgospu Pershe travnya Dmitro Samsonovich Komashko 1902 1942 komisar golova Chornobayivskogo rajvikonkomu 1938 roku buv golovoyu silradi Mihajlo Trohimovich Slavskij 1907 1942 Do zagonu vhodili sekretari Chornobayivskogo rajkomu partiyi Igor Antonovich Gichka 1903 1942 Gavrilo Ivanovich Zazimko a takozh Volodimir Maksimovich Babich golova kolgospu Omelko Pavlovich Shpilnij golova kolgospu Mikita Mihajlovich Molozhavij Ivan Fedosijovich Garkusha Fedir Ohtopodovich Panchenko Ivan Ostapovich Komashko golova SST Fedir Ivanovich Borodaj z druzhinoyu lisniki Dmitro Panasovich Kirilenko Andrij Mikolajovich Kirilenko ta Nikifor Sidorovich Onejko V zagoni voyuvali j vijskovi yaki potrapili u vorozhe otochennya Partizani zrivali mosti na Suli rujnuvali zaliznici vid Kremenchuka do Horola psuvali telefonni liniyi rozpovsyudzhuvali u navkolishnih selah listivki z povidomlennyami Radinformbyuro pereshkodzhali nimcyam vivoziti do Nimechchini lyudej hudobu vivodili z ladu nimecki avtomobili U kvitni 1942 roku vidbuvsya ostannij bij z okupantami u yakomu zaginuli i tyazhko poraneni 15 partizaniv ti hto zalishivsya zhivij buli zakatovani U seli diyala pidpilna grupa na choli z Grigoriyem Plyachenkom zv yazkivci z partizanskim zagonom baza yakogo roztashovuvalas u Chubarovomu lisi Pislya znishennya partizanskogo zagonu vlitku 1942 roku rozpochalisya zhorstoki rozpravi Lishe u Zolotonoshi zakatovano 46 osib u seli bilya shkoli sered bilogo dnya vbili feldshera Chemerinsku Sofiyu Samijlivnu ta yiyi ditej Allu i Volodimira Do Nimechchini na pidnevilnu pracyu za 1942 1943 roki vivezeno 210 osib z nih ne povernulosya 51 osoba dani na 29 veresnya 1948 roku U chasi okupaciyi na bazi plemzavodu Velika Burimka okupanti stvorili derzhmayetok pracyuvav derzhmlin a u seli zamist 4 kolgospiv 4 gromdvori 1 2 3 ta 4 Lyudej gonili na robotu v gromdvori na torf yaniki u Mohnach primushuvali platiti podatki isnuvala cila sistema shtrafnih sankcij U serpni 1943 roku desantuvavsya partizanskij zagin M R Sobolyeva Kuzmina napravlenij Ukrayinskim shtabom partizanskogo ruhu u skladi yakogo voyuvali i velikoburimchani Metoyu desantu bulo zabezpechiti perepravu nastupayuchih radyanskih vijsk cherez Dnipro zavdati udariv vidstupayuchomu vorogu z tilu 23 veresnya selo bulo vizvolene U boyah za Batkivshinu brali uchast bilshe 850 zhiteliv sela z nih 510 zaginuli Gordistyu Velikoyi Burimki ye yiyi urodzhenec Gerasimenko Vasil Pilipovich sho projshov shlyah vid ryadovogo chervonoarmijcya v 1 mu revolyucijnomu bataljoni imeni Sorokina 918 roku do general lejtenanta Jogo ratnij podvig vidznachenij 2 ordenami Lenina 4 ordenami Chervonogo Prapora ordenami Suvorova I i II stupeniv tosho Naperedodni vijni vin buv zastupnikom komanduyuchogo vijskami KOVO a u kinci pershij i ostannij Narkom ministr oboroni URSR berezen 1944 zhovten 1945 rokiv U seli ye bratska mogila 23 nevidomih soldat sho zaginuli v boyah za selo Tut pohovanij kapitan Mihajlo Sergijovich Kirpichov komandir partizanskogo zagonu 29 imeni Shorsa major Tihin Yuhimovich Stolyarenko komisar Imena poleglih v boyu ta zakatovanih odnoselciv zapisani v Knigu Pam yati sela ta vikarbuvani na Obelisku Slavi pobudovanomu 1960 roku Selo pam yataye Vasilya Prokopovicha Shabanova 1905 1963 pidpolkovnika Geroya Radyanskogo Soyuzu nagorodzhenogo ordenami Lenina Chervonogo Prapora Suvorova III stupenya ta Oleksandra Nevskogo chislennimi medalyami Uchasnikom Paradu u Moskvi na 24 chervnya 1945 roku buv velikoburimchanin voyin 3 go Biloruskogo frontu Ivan Petrovich Tertishnik yakij vizvolyav Bilorus i Pribaltiku Udostoyenij bagatoh nagorod i sered nih medal Za vzyattya Kenigsberga Povoyenni roki Voseni 1943 roku vidnovili robotu silska rada vsi 4 kolgospi plemzavod shkola MTS poshta lisnictvo likarnya na 15 lizhok Rozpochalas vidbudova Vidstupayuchi gitlerivci lishe z teritoriyi kolgospu Bilshovik zabrali v dokumenti ugnali 130 goliv konej 260 koriv spalili serednyu shkolu MTS gurtozhitok radgospu 78 13 U takomu zh stani buli j inshi kolgospi 12 listopada 1943 r v selo priyihav zaviduvach rajzemviddilom Grigorij Ivanovich Sereda yakij za doruchennyam Chornobayivskogo RVK proviv naradu z aktivom sela kerivnikami miscevih organizacij i pidpriyemstv na yakij zasluhali pitannya organizaciyi roboti i vidbudovi kolgospiv Yih v seli pislya vizvolennya bulo 4 yak i do vijni Bilshovik 309 gospodarstv im Vorovskogo 217 im Kirova 170 Udarnik 220 Uzhe j posiyali oziminu vidpovidno na ploshi 300 273 284 i 212 gektariv 81 18 Vid kolgospiv na naradi buli V Kravchenko I M Hristenko V U Gerasimenko I Ya Molozhavij Govorili j pro vidbudovu radgospu direktor P Zagrebelnij MTS direktor Ya T Svicharov agronom I K Miroshnichenko Na naradi prisutnij golova silradi S P Orda direktor Velikoburimskoyi NSSh Petro Gordijovich Kirilyuk jogo priznacheno za doruchennyam partizanskogo zagonu ta golovi silradi Shkola rozpochala robotu v nedobudovanomu do vijni budinku ta v hatah selyan bez paliva lavok stoliv bochok dlya vodi Na vse selo lishe 3 traktori v MTS prosto neba Vrozhaj v poli ne ves zibranij Tomu sekretar partorganizaciyi sela Petro Grigorovich Marejchev zaproponuvav mobilizuvati korovi kolgospnikiv dlya uborki hliba mahorki olijnih kultur 82 1 4 Treba bulo zdavati v fond Chervonoyi armiyi i Vijskovo Morskogo flotu hlib m yaso moloko ovochi yajcya zagotovlyati tyutyun sino zbirati koshti na tankovu kolonu i bojovu eskadrilyu Zvilnena Poltavshina 3 388 Gotuvalis do pershoyi vesni na zvilnenij vid voroga zemli Vesnoyu 1944 go prijshla pidmoga Peresliduyuchi vidstupayuchogo voroga vijska Voronezkogo z 20 10 1943 r I Ukrayinskogo Stepovogo z 20 10 1943 r II Ukrayinskogo frontiv vidbili nagrabovanu zhivnist koriv konej i peredali navkolishnim gospodarstvam Tak u kolgospi Bilshovik stanom na 16 04 1944 roku yak pisala gazeta Svitlij shlyah koneferma narahovuvala vzhe 105 goliv Zi shodu povertalas evakujovana tehnika do vijni na polyah kolgospiv pracyuvalo 22 traktori ta 8 kombajniv Velikoburimskoyi MTS na polyah radgospu 7 traktoriv i 2 kombajni 81 71 Za traktor sidali divchata i zhinki Chastina z nih she j do vijni pracyuvali traktoristami Ustya Lukivna Steblina Olga Yakimivna Verbicka i teper zbirali svoyimi rukami zi zberezhenih znajdenih zapasnih chastin traktori HTZ a divchata Yarina Nikiforivna Bondarenko Mariya Dmitrenko dochka frontovika yakij bezvisti zaginuv u grudni 1943 roku ryadovogo Petra Semenovicha Olijnika 1903 r n Mariya Petrivna zakinchili 2 misyachni kursi pri Bogoduhivskij MTS i pracyuvali tak sho pro nih pisali gazeti gaz Svitlij shlyah 1944 7 listopada a v 1946 roci Ya N Bondarenko O Ya Verbicka M P Olijnik nagorodzheni medalyami Za doblestnyj trud v Velikoj Otechestvennoj vojne 80 54 Zavdyaki samoviddanij praci kolgospi Bilshovik im Vorovskogo golovi Mihajlo Vasilovich Panasko Ivan Musijovich Hristenko odnimi z pershih v rajoni zakinchili posiv ozimih v 1944 roci a agrotehnik kolgospu Bilshovik Fedir Grigorovich Caca za oderzhannya visokogo vrozhayu zernovih po 17 cnt ga po rajonu 13 8 cnt ga 24 veresnya 1944 roku v pershu richnicyu vizvolennya Poltavshini buv zanesenij na rajonnu Doshku Poshani Takoyi zh chesti udostoyilis Yakiv Minovich Dzyuba traktorist Velikoburimskoyi MTS yakij na traktori HTZ pri sezonnij normi 442 ga vporav 462 ga i zekonomiv palnogo 540 kg starshij agronom MTS Yevmen Karpovich Andrushenko svinarka kolgospu Bilshovik Palazhka Arseniyivna Zaharchenko yaka oderzhala po 23 porosyat vid svinomatki golova cogo zh kolgospu invalid Velikoyi Vitchiznyanoyi vijni Mihajlo Vasilovich Panasko kolgosp she do 18 09 1944 rozrahuvavsya z derzhavoyu po prodazhu hliba ta brigadir rilnichoyi brigadi kolgospu Udarnik Oleksandra Nikiforivna Melnichenko brigada yakoyi oderzhala po 27 cnt pshenici z gektara 83 U 1944 1945 rr rozpochalo robotu remisniche uchilishe 4 direktor Bilyayev po pidgotovci mehanizatoriv dlya silskogo gospodarstva U 1945 r u Velikij Burimci stvoreno glibinnij punkt prijomu zerna na 1500 t sho buv filiyeyu kontori Zagotzerno Pochav pracyuvati promkombinat Pri kolgospah na chas polovih robit stvoryuvalis dityachi yasla Ditmi sirotami opikuvalis patronati Silska rada golovoyu pracyuvav Andrij Timofijovich Korsun ale 5 kvitnya 1946 roku i vin zvilnenij po iniciativi rajvikonkomu yak takij sho ne spravivsya mala dekilka komisij byudzhetnu kulturno osvitnyu silskogospodarsku shlyahovu torgovo zagotivelnu a z listopada 1944 r she j oboronnu ocholyuvav Mikola Ivanovich Sologub yaka dbala pro pidgotovku doprizovnikiv patriotichne vihovannya molodi i razom z byudzhetno finansovoyu Mariya Tihonivna Verbicka pro vikonannya derzhavno vijskovoyi poziki Veliki problemi vinikali z nalagodzhennyam roboti shkoli likarni ambulatoriyi U likarni likar Berezhnij T D pracyuvalo 13 osib razom z tehnichnim personalom Za likarneyu rahuvalos 12 88 ga zemli 84 51 Shodnya provodivsya prijom po 50 60 chol hvorih 15 likarnyanih lizhok ne mogli virishiti problemu stacionarnogo likuvannya tih hto potrebuvav cogo V likarni pracyuvala banya i yidalnya Harchuvannya pogane voda ne pidvedena transport vidsutnij 82 31 Ne najkrashi spravi buli z vikonannyam Zakonu pro vseobuch i robotoyu 7 richnoyi shkoli roztashovanoyi v troh primishennyah 1 yaku dopomagali remontuvati vigotovlyali dlya neyi mebli kolgospi im Vorovskogo u 1946 r golova Pavlo Nestorovich Levchenko ta Udarnik Artem Sergijovich Hripuha piznishe Ivan Vasilovich Zaharchenko 2 na teritoriyi kolgospu Bilshovik golova A V Kravchenko piznishe M M Zaharchenko 3 na teritoriyi kolgospu im Kirova V Zaporozhec M O Olijnik Golovi kolgospiv minyalisya duzhe chasto a dopomoga shkoli zalishalasya postijnoyu vigotovlyali stoli osloni tabureti klasni doshki Spilno vsiyeyu gromadoyu dobudovuvali kolishnyu 7 richnu shkolu Cim opikuvalis i MTS i radgosp i promkombinat Na 1946 1947 n r nabiravsya yak dopoviv u travni 1946 roku novij direktor shkoli Oleksij Arkadijovich Finikov vosmij klas Pracyuvali v 2 zmini ale primishen ne vistachalo Tomu na zasidanni vikonkomu silskoyi radi u travni 1946 r virishili shkoli peredati hatu Grigoriya Pantelejmonovicha Garmasha sho pobudovana v chas nimeckoyi okupaciyi zi spilnogo materialu v cej chas golova silradi Grigorij Maksimovich Babich U 1947 r Velikoburimska 7 richna shkola reorganizovana v serednyu direktor Ivan Fedorovich Lukashevich u 1950 1951 n r Ivan Terentijovich Kucherenko Dovgij chas direktorom shkoli pracyuvav Grigorij Yakovich Rutkivskij uchasnik Drugoyi Svitovoyi vijni v 1953 r za pedagogichnu pracyu nagorodzhenij medallyu Za trudovu vidznaku zavuch shkoli Leonid Grigorovich Brudz vidomij krayeznavec doslidnik avtor narisu Velika Burimka obidva v minulomu zaviduyuchi rajonnim viddilom osviti Tri razi obiralasya deputatom oblasnoyi radi vchitelka Ganna Omelyanivna Garmash Velikij vnesok u rozvitok narodnoyi osviti u 40 50 ti rr XX st vnesli Natalka Potapivna Sviridenko Oleksij Danilovich Bondarenko Mikola Platonovich Panchenko Yurij Omelyanovich Vidernikov Vira Mihajlivna Telcova Sofiya Mitrofanivna Kolisnik Olga Denisivna Brudz Galina Karpivna Garmash Galina Kirilivna Rutkivska Paraskoviya Semenivna Yurchenko Yavdoha Timofiyivna i Fedir Vlasovich Kovalenki Andrij Homich Gannesin Dmitro Mikitovich Rudenko Ulyana Markiyanivna Panchenko Vasil Sofronovich Cimbalij Berta Yuriyivna Denisenko podruzhzhya Ivan Naumovich ta Varvara Leontiyivna Matuhno Mikola Nilovich ta Larisa Grigorivna Chaun i Nastya Nikiforivna Kushnerova Vasya Sviridivna Andrushenko ta inshi U VIII H klasi serednoyi shkoli hodili uchni z s Mohnach Mala Burimka Lukashivka Tak u 1952 1953 n r v shkoli bulo 19 klasiv 540 uchniv Krim togo pracyuvala vechirnya shkola silskoyi molodi Prote she i v 1954 roci ne buv vikonanij Zakon pro zagalne obov yazkove navchannya Shkola she pracyuvala v troh primishennyah Vidbudova socialno ekonomichnogo zhittya prohodila v skladnih umovah 1946 ij tyazhkij golodnij rik Urozhajnist cherez posushlivu vesnu minimalna k p im Kirova 1 9 cnt Vorovskogo 2 2 Bilshovik 3 1 i lishe v Udarniku visha po 6 9 cnt z gektara Na trudoden kolgospniki oderzhali vidpovidno po 130 150 170 i 170 grami zerna Jshla golodna vesna 1947 go Vzhiti dodatkovi zahodi po organizaciyi garyachogo harchuvannya zabezpechennyu molokom i hlibom shkil likarni dityachih yasel vidremontuvali i organizuvali vipichku hliba u silskij pekarni Kombinat vigotoviv hlibnu budku dlya rozvezennya pechenogo hliba 85 40 Smertnosti vid goloduvannya yak i v 1932 1933 rr ne dopustili 86 85 88 zv V ci tyazhki roki svoyechasnu dopomogu hvorim nadavav kolektiv dilnichnoyi likarni likar Oleksij Fedorovich Kuzyashev yaka obslugovuvala 5 sil Najkrashi rezultati mav radgosp Velika Burimka v yakomu v 1948 r narahovuvalosya svinej 104 golovi VRH 100 ptici 210 Urozhaj zernovih u 1947 r 12 4 cnt ga a v 1948 r 17 6 cnt U 1949 roci lankova radgospu Tetyana Fedorivna Olijnik nagorodzhena ordenom Lenina Pracyuvala radgospna elektrostanciya sho davala strum i v centr sela Velika Burimka Pobudovano novij svinarnik ptashnik cegelnij zavod 87 87 88 She v 1946 roci svoyimi silami zibrali avtomashinu GAZ AA 3 396 U 1947 roci vidbulisya vibori deputativ silskoyi radi II sklikannya pershi pislya vijni V nih z 2620 viborciv sela vzyali uchast u golosuvanni 2619 chol Aktivnist nebachena Obrano 25 deputativ sered yakih 11 uchasnikiv Velikoyi Vitchiznyanoyi vijni 14 nagorodzhenih ordenami i medalyami 10 zhinok A pershu sesiyu silskoyi radi vidkriv najstarishij deputat deputat she pershogo dovoyennogo sklikannya Artem Maksimovich Hripuha Odnostajno obrali vikonkom i zaproponuvali Andriyana Davidovicha Shramka na posadu golovi vikonkomu ale v zv yazku z jogo vidmovoyu golovoyu silradi obrano Petra Semenovicha Bindasa Prote ce sklikannya i nastupne do 1952 roku golovoyu silradi pracyuvav Ivan Omelyanovich Ishenko Sered chleniv vikonkomu IV sklikannya golovoyu silskoyi radi pracyuvav u 1952 1954 rr Yakiv Timofijovich Svicharov Ivan Vasilovich Fil direktor radgospu Oleksandr Sergijovich Denisenko sho ocholiv MTS pislya Ya T Svicharova 78 1 3 88 4 9 89 1 2 16 O S Denisenko buv shanovanoyu lyudinoyu v rajoni deputat rajonnoyi radi a v 1952 roci chlen rajvikonkomu U 1949 r u Velikoburimskij MTS pracyuvalo uzhe 47 traktoriv i 15 traktornih brigad zakriplenih za navkolishnimi kolgospami V 1950 r 4 kolgospi ob yednalisya v odin Bilshovik yakij pochav funkcionuvati z sichnya 1951 roku Pershim golovoyu pravlinnya ob yednanogo gospodarstva buv Dmitro Lavrentijovich Chernenko a v berezni 1952 roku golovoyu kolgospu Bilshovik obranij Ivan Ivanovich Ribchik Gospodarstvo malo 4077 ga zemelnih ugid v tomu chisli 3769 ga ornoyi zemli specializuvalosya na viroshuvanni zernovih kultur rozvivalos i yak gospodarstvo m yaso molochnogo napryamku Tradicijnimi zalishalosya sadivnictvo i gorodnictvo Uchasnik Velikoyi Vitchiznyanoyi vijni z pershogo yiyi dnya i do ostannogo Dnya Peremogi Ivan Ivanovich Ribchik teper kuvav peremogu na fronti mirnoyi praci Za uspihi u vidbudovi narodnogo gospodarstva do 1952 roku vin pracyuvav keruyuchim viddilkom Krasenivskogo buryakoradgospu u 1948 r nagorodzhenij ordenom Lenina Znayuchij specialist zakinchiv she do vijni Kiyivskij silskogospodarskij institut vidminnij organizator trudovogo kolektivu dobrij skromnij lyudyanij takim zalishivsya vin u pam yati velikoburimchan Plemzavod Velika Burimka yak i ranishe mav 1752 ga zemli v tomu chisli ornoyi 1592 ga Slavivsya visokoproduktivnim molochnim stadom rozvinutim svinarstvom Z grudnya 1948 roku gospodarstvo ocholiv 34 richnij Ivan Vasilovich Fil urodzhenec s Krupske Obidva voyini frontoviki I I Ribchik i I V Fil dbali pro rozkvit teper uzhe ridnogo yim sela sho malo taku bagatyushu istoriyu Jshli aktivni roboti po dalshomu socialno ekonomichnomu rozvitku sela polipshennyu jogo blagoustroyu Na virishennya cih zavdan spryamovuvalas robota deputativ silskoyi radi vsih ustanov organizacij kolgospu radgospu MTS z 1957 roku direktor Mikola Larionovich Kuzmenko Kozhen rik prinosiv uspihi u vikonanni nakaziv viborciv Os hocha b 1958 ij U zviti golovi silskoyi radi G M Babicha 17 grudnya konstatuvalos Zakincheno budivnictvo serednoyi shkoli v toj chas direktorom shkoli pracyuvav Mikola Nilovich Chaun Vidbudovano v centri sela mist i vporyadkovano stavok Provedeno 1 5 km vodogonu Bezperebijno pracyuvali mlini Vidkrito perukarnyu Nalagodzhene avtospoluchennya z rajcentrom U likarni obladnano rentgen kabinet Zakinchuyetsya elektrifikaciya i radiofikaciya sela Radiofikovano 636 kvartir selo elektrifikovane na 70 90 22 Na zborah gromadyan sela 3 sichnya 1959 roku viborci shvalno sprijnyali zvit pro zroblene ta nagolosili na tim skilki she treba zrobiti rozpochati budivnictvo Budinku kulturi pravlinnyu kolgospu pustiti v diyu cegelnij zavod navesti poryadok u lisoparku i lisnictvi Viborci dorikali rubayut bilshe nizh sadyat Virubani urochisha Taranove Dibrivka Kazanok Dubove Olezhyache Dzhoshine Yarmoline Podirkne vsogo 327 gektariv 91 15 22 Ce zvichajno pov yazane zi sporudzhennyam Kremenchuckoyi GES majbutnim rozlivom Kremenchuckogo vodoshovisha i rozlivom nizhnoyi techiyi r Sula Todi v 1956 1959 rr pereselennyu pidlyagala chastina sela zokrema Podil To buli neprosti chasi ta vse podolali U 1958 roci Ukrayinoyu prokotivsya zolotij dosh derzhavnih nagorod V chisli nagorodzhenih Cherkaska oblast golova Cherkaskogo OVK I K Lutak 110 peredovikiv virobnictva todishnogo Chornobayivskogo rajonu Sered nih 6 predstavnikiv virobnictva z s Velika Burimka ordena Lenina udostoyena doyarka plemzavodu Velika Burimka Gannenko Mariya Ivanivna ordena Trudovogo Chervonogo Prapora Fil Ivan Vasilovich direktor plemzavodu ta Kuzmenko Mikola Ilarionovich direktor Velikoburimskoyi MTS ordena Znak Poshani Gorbachova Tetyana Nikiforivna doyarka plemzavodu medalyami Za trudovu doblest nagorodzheni zaviduvach MTF Garnata Oleksij Rodionovich ta traktoristka Velikoburimskoyi MTS Steblina Ustina Lukivna Ukaz Prezidiyi Verhovnoyi Radi SRSR vid 26 02 1958 U 1959 roci vikonkom silskoyi radi prijnyato postanovu pro prisvoyennya nazv vulicyam do togo chasu navit u dokumentah silskoyi radi vzhivalisya nazvi kutkiv abo kolishnih kolgospiv Korejska Tarasivska Shevchenkivska Sadova Pionerska Komsomolska Radyanska Pershotravneva Vorovskogo Partizanska Novoselivska Druzhbi Udarnicka Morgunivska Bereg Podil Misto hutir Zhovtnevij v adminpodili 1959 r vin ne znachitsya avt 92 14 A s she Velikoburimskogo lisnictva Chubarove znyate 12 07 1958 r z obliku 3 417 Bereg Podil i Tarasi pereseleni na novi vulici Gagarina i Koreya 75 58 U 1958 1959 roci v seli vidbulasya she odna reorganizaciya U 1958 roci bulo prijnyato rishennya pro reorganizaciyu MTS u RTS remontno tehnichna stanciya Tehnika peredana kolgospam vnaslidok chogo zmicnila i materialno tehnichna baza kolgospu Bilshovik Kolgosp zakupiv todi samohidni kombajni SK 3 2 sht kombajni REM 8 3 sht traktori 12 sht sivalki 8 kultivatori 8 i in 75 58 Primishennya MTS peredani likarni 2 shkoli 1 pid internat robkoopu 1 reshta filiyi Bogoduhivskogo RTS Todi zh virishili i blagoustroyiti centr sela vinesti zvidti naftobazu vporyadkuvati shkilnij sportivnij majdanchik ozeleniti centr peredati shkoli sad na staromu kladovishi i in 93 32 44 She v 1956 roci deputati Velikoburimskoyi silskoyi radi zokrema direktor plemzavodu I V Fil golova kolgospu I I Ribchik golova silskoyi radi G M Babich direktor serednoyi shkoli G Ya Rutkivskij zavuch L G Brudz zvernulisya do Chornobayivskogo rajvikonkomu z prohannyam nadati dopomogu u vidnovlenni i zberezhenni lisoparku ta peretvorennya jogo v park zapovidnik na ploshi 68 ga z nih 16 na teritoriyi plemradgospu a 52 ga v Burimskomu lisnictvi Chornobayivskij RVK na zasidanni 28 02 1956 r pidtrimav ce prohannya i prosiv Cherkaskij OVK vidati postanovu pro peretvorennya lisoparku v park zapovidnik i jogo ohoronu 3 420 Postanova prijnyata A v nastupni roki Velikoburimske lisnictvo Zolotoniskogo lisgospzagu provelo velikomasshtabni roboti po ozelenennyu beregiv Suli i Kremenchuckogo vodoshovisha Tak i z yavilisya dubovi lipovi sosnovi klenovi nasadzhennya Lishe v 1971 roci posadzheno 50 a v 1972 roci 46 gektariv riznih porid derev Veliku robotu proveli lisniki ta lankovi Oleksij Vasilovich Radko Maksim Oleksijovich Dmitrenko Mikola Mikolajovich Marenich tehnik lisovod Grigorij Antonovich Plahotnik pomichnik lisnichogo G Kiryachenko traktorist Josip Dmitrovich Vasilenko i in 94 Na karti z yavivsya krim Velikoburimskogo Sulinskij zapovidnik Projshli roki Stali veletnyami kolis molodi dubi i lipi akaciyi i kleni Gordo oberigayut beregi krasenya Slavuticha i charivnoyi shirokoplinnoyi Suli shilyayut viti svoyi viddayuchi shanu i povagu tim hto yih posadiv i virostiv i tim hto berig ridnu zemlyu vid ponevolennya uprodovzh vikiv Bagato j inshih zavdan nalezhalo vikonati U 1960 1967 rr golovoyu silradi pracyuvav A D Shramko V ci roki shkoli yaka vzyala kurs na udoskonalennya virobnichogo navchannya i proforiyentaciyi plemzavod predav 2 traktori 2 kombajni 25 odinic inshih silgospznaryad a kolgosp vidiliv 25 ga zemli de uchni provodili doslidnu robotu Rozshirili likarnyu do 35 lizhok Krashe stali pracyuvati klub plemzavodu Velika Burimka zaviduvach klubu Pidgora V D i shojno vidkritij novozbudovanij silskij budinok kulturi zaviduvach v 1964 1965 rokah Garnata V O de stavilisya p yesi organizovuvalisya koncerti diyala agitbrigada Respublikanska molodizhna gazeta Moloda gvardiya todi pisala Vasil Garnata sho zaviduye chudovim palacom u seli stav u comu velikomu Budinku radosti i svitla dbajlivim gospodarem a ce tomu sho lyubit svoyu spravu Do nogo v zaklad kulturi potyaglasya molod yaka dobre sebe pochuvaye i bere aktivnu uchast u hudozhnij samodiyalnosti v koncertah zvitah pered kolgospnikami i gromadskistyu Kolgosp ocholyuvali pislya I I Ribchika dobrogo i vmilogo gospodarya Grigorij Martinovich Reznik Ivan Ivanovich Romanenko Grigorij Mikitovich Artemenko Zgidno z Ukazom Prezidiyi Verhovnoyi Radi URSR vid 30 12 1962 r Pro ukrupnennya silskih rajoniv URSR Chornobayivskij rajon priyednanij do Zolotoniskogo V ob yednanomu rajoni viyavilosya 2 kolgospi Bilshovik odin v s Dmitrivka v yakomu pracyuvala vidoma v Ukrayini Geroj Socialistichnoyi Praci 1958 doyarka Valentina Mikolayivna Levchik a drugij u s Velika Burimka Ot todi j bulo perejmenovano velikoburimskij Bilshovik u kolgosp Mayak U ti roki i piznishe zavdyaki pracovitim lyudyam kolgospnikam i znayuchim kerivnikam ta specialistam vin postupovo i vpevneno stavav Mayakom na Chornobayivskij zemli Uzhe v 1964 roci yak pisala Zolotoniska rajonna gazeta Pid praporom Lenina kolgosp Mayak golova Riznik G M sekretar partkomu Romanenko I I golova profkomu Yudenko F S sekretar komsomolskoyi organizaciyi Bondarenko M O odnim z pershih u rajoni she do 5 zhovtnya vikonav plan prodazhu zerna derzhavi 95 04 01 1965 r Chornobayivskij rajon vidnovleno v nini diyuchih mezhah 3 417 Todi v 60 70 ti rr gospodarstvo Mayak u peredovikah she ne znachilos Ta gazeti pisali pro jogo peredovih lyudej mehanizatoriv Borisa Yakovicha Kalashnika Mihajla Maksimovicha Petrushu Mihajla Andrijovicha Krivosheyu Mihajla Josipovicha Taryanika Mikolu Ivanovicha i Vasilya Ivanovicha Gannenkiv Mikolu Andrijovicha Triguba Volodimira Dzyubu molodu traktoristku Olyu Zapasnu peremozhcya rajonnih i prizera oblasnih zmagan traktoristok 1979 roku 96 Dobra slava jshla pro elektrozvaryuvalnika Mikolu Pavlovicha Yemcya slyusarya Viktora Ivanovicha Cacu tokariv Ivana Oleksandrovicha Garmasha Grigoriya Dmitrovicha Kononenka vodiya Petra Andrijovicha Sherbaka zav RMM Vasilya Ivanovicha Nalivajka Kinec 60 h 70 ti roki buli rokami dalshogo uspishnogo ekonomichnogo i socialnogo rozvitku plemzavodu Velika Burimka yakij she z 1955 roku postijnij uchasnik VDNG v Moskvi ne raz zanosivsya na oblasnu Doshku Poshani do Zolotoyi knigi poshani V 1961 roci do neyi buv zanesenij starshij agronom todi vzhe zasluzhenij agronom URSR Boris Petrovich Taran a v 1963 roci i kolektiv radgospu direktor I V Fil sekretar partorganizaciyi Yu M Baftalovskij Gospodarstvom blizko 30 rokiv keruvav udostoyenij bagatoh vijskovih nagorod i nagorod za trudovi zdobutki ordena Lenina 1966 r ordena Zhovtnevoyi revolyuciyi 1971 r dvoh ordeniv Trudovogo Chervonogo Prapora 1958 1973 ta in Ivan Vasilovich Fil lyudina nevicherpnoyi energiyi iniciativna napolegliva u dosyagnenni meti vmilij organizator trudovogo kolektivu shanovanij i v rajoni i v oblasti Neodnorazovo obiravsya deputatom oblasnoyi 1965 ta rajonnoyi rad Gospodarstvu prisvoyeno zvannya visokoyi kulturi zemlerobstva i tvarinnictva Nadijnimi pomichnikami direktora I V Filya a potim jogo nastupnika Volodimira Stepanovicha Derev yanka buli Volodimir Fedorovich Shepel Ivan Prokopovich Krivich golovnij mehanik Semen Makarovich Chumak golovnij zootehnik Mikola Grigorovich Rudnik Ta vagome dzherelo uspihu samoviddana visokoproduktivna pracya ryadovih robitnikiv kadriv masovih profesij Lishe v 1971 1986 rr uryadovih nagorod udostoyeni krim direktora I V Filya golovnogo agronoma V S Derev yanka u 1975 r nagorodzhenij ordenom Znak Poshani golovnogo mehanika S M Chumaka u 1971 r nagorodzhenij ordenom Trudovogo Chervonogo Prapora she ponad 30 peredovikiv Kulik Haritina Maksimivna svinarka nagorodzhena dvoma ordenami Lenina 1966 1973 ordena Trudovogo Chervonogo prapora udostoyeni Pandas Yevdokiya Grigorivna 1974 r she i Pochesnoyu Gramotoyu Prezidiyi Verhovnoyi Radi URSR Musijchuk Stepan Fedorovich traktorist 1972 Bezuglij Fedir Andrijovich traktorist 1973 Bondarenko Nina Fedotivna svinarka 1976 Kryuchka Ivan Yelisejovich traktorist 1977 Bondarenko Ganna Petrivna doyarka 1981 u 1985 r bula udostoyena she j ordena Druzhbi narodiv Zakovirina Lidiya Mikolayivna svinarka 1982 u 1973 r orden Znak Poshani Ordena Znak Poshani udostoyeni Shramko Nina Fedotivna svinarka 1971 Hrapko Ganna Petrivna doyarka 1971 u 1973 1975 rr obiralas deputatom oblasnoyi radi Garmash Ivan Pavlovich traktorist 1973 Kohanich Mihajlo Ivanovich lankovij 1975 Hripuha Volodimir Kirilovich traktorist 1976 Orden Trudovoyi Slavi III stupenya oderzhali doyarki Rudik Nataliya Andriyivna 1976 Nakonechna Olga Oleksandrivna Olijnik Varvara Matviyivna 1976 ta lankovij Zapasnij Mikola Semenovich 1977 Medalyami vidznachena u 70 ti roki pracya mehanizatoriv Hripuhi Vasilya Artemovicha Krivicha Ivana Ivanovicha obranogo v 1982 roci deputatom rajonnoyi radi lankovoyi Shopa Nadiyi Petrivni kombajnera Kuchera Antona Ivanovicha shofera Moskovcya Sergiya Grigorovicha A skilki yih shedrih na pracyu i dobro ominuli derzhavni nagorodi U 1979 roci za uspihi dosyagnuti v rozvitku silskogo gospodarstva Golovnij komitet VDNG SRSR nagorodiv Diplomom II stupenya i avtomobilem UAZ 469 B derzhplemzavod Velika Burimka Sribnoyu medallyu Derev yanka Volodimira Stepanovicha direktora Shramko Ninu Fedotivnu svinarku Kulik Yevdokiyu Vasilivnu svinarku Bronzovoyu medallyu Rudnika Mikolu Grigorovicha golovnogo zootehnika Voloshin Olgu Ivanivnu golovnogo ekonomista Olijnik Varvaru Matviyivnu doyarku Rudik Nataliyu Andriyivnu doyarku Diplomom II stupenya i groshovoyu premiyeyu v sumi 70 krb nagorodzheno Bezuglogo Fedora Andrijovicha mehanizatora plemzavodu 75 53 Z kozhnim rokom zrostala produktivnist molochnogo stada U 1983 roci doyarki plemzavodu Tetyana Nikiforivna Gorbachova G G Tkachenko N M Vojdenko Ganna Petrivna Bondarenko uspishno podolali 5 tisyachnij rubizh nadoyiv moloka vid kozhnoyi korovi zajnyali pershi miscya sered doyarok rajonu Togo roku pracya doyarki Tetyani Nikiforivni Gorbachovoyi yaka bilshe chverti stolittya viddala roboti na fermi ne raz obiralasya deputatom rajonnoyi i oblasnoyi radi vmilo nastavlyala molodih doyarok bula visoko ocinena derzhavoyu do chislennih nagorod yaki vona mala orden Znak Poshani 1958 Trudovogo Chervonogo Prapora 1971 ordena Lenina 1974 teper dodalasya she Zolota Zirka Geroya Socialistichnoyi Praci Ukaz Prezidiyi Verhovnoyi Radi SRSR vid 21 12 1983 U 1986 roci uspihi tvarinnikiv buli she vishimi V ryadi 5 tisyachnic poslidovnic T N Gorbachovoyi stali Nataliya Andriyivna Rudik Lyudmila Pecheryaga V M Olijnik L I Nazarenko O V Lucenko G P Luk yanenko U 1986 roci velika grupa peredovikiv silskogo gospodarstva oderzhala uryadovi nagorodi Sered nih direktor derzhplemzavodu Derev yanko Volodimir Stepanovich orden Zhovtnevoyi revolyuciyi traktorist Kerej Vasil Ivanovich orden Druzhbi narodiv golovnij zootehnik selekcioner Bilecka Ganna Ivanivna svinarka Radchenko Mariya Ivanivna brigadir Zapasna Antonina Mihajlivna nagorodzheni ordenami Znak Poshani doyarka Rudik Nataliya Andriyivna ordenom Trudovoyi Slavi III stupenya U 1985 1986 roci uspishno provivshi zimivlyu hudobi kolektiv nagorodzhenij perehidnim Chervonim praporom RK KPU RVK rajkomu profspilki pracivnikiv silskogo gospodarstva ta groshovoyu premiyeyu Pochesnoyu Gramotoyu RVK i groshovoyu premiyeyu nagorodzhena T N Gorbachova a telyatnicya Dmitrenko Nadiya Oleksandrivna turistskoyu putivkoyu U 1986 1988 rr kolektiv plemzavodu direktor V S Derev yanko sekretar partorganizaciyi I P Krivich golova profkomu L M Pugach golovnij zootehnik O I Bilecka u 1989 r kolektiv MTF zaviduyucha A I Mironenko vihodyat znovu peremozhcyami rajonnogo zmagannya sered tvarinnikiv zanosyatsya na rajonnu Doshku Poshani Gospodarstvo malo visoku rentabelnist Oderzhani pributki vkladalis i v socialnu infrastrukturu Dlya robitnikiv pobudovano bilshe 100 kvartir u 1985 roci vidkrito tipove primishennya Budinku kulturi z glyadackoyu zaloyu na 300 misc bibliotekoyu kimnatami dlya gurtkovoyi roboti U 1986 roci vvedena v diyu dityacha doshkilna ustanova Lisova kazka na 140 misc U centri robitnichogo poselennya adminbudinok Perevazhno za koshti plemzavodu jogo teritoriya blagoustroyena vulici zaasfaltovani a kvartiri zi vsima zruchnostyami Takim vhodiv radgosp u novi chasi svogo rozvitku v nezalezhnij Ukrayini Kolgosp Mayak u 70 ti roki cherez chastu zminu kerivnikiv G M Artemenko sekretar partorganizaciyi A M Kamsha potim V A Korniyenko sekretar partkomu M I Nazarenko rozvivavsya desho povilnishimi tempami Nepokoyila rajonni organi ta j samih velikoburimchan nizka produktivnist molochnogo stada povilne naroshuvannya svinopogoliv ya Pracyuvali nad pidvishennyam vrozhajnosti kolgospnoyi nivi udoskonalennyam kormovirobnictva pleminnoyi spravi U 1971 1977 rr pracya bagatoh trudivnikiv vidznachena uryadovimi nagorodami Sered nagorodzhenih ordenom Trudovogo Chervonogo Prapora lankovi Valah Tetyana Pilipivna 1971 Panasko Paraskeva Karpivna 1973 gazoelektrozvaryuvalnik Babich Vitalij Porfirovich 1975 kombajner Sviridov Oleksandr Ivanovich 1976 brigadir Gorbik Mikola Porfirovich 1977 Pro Sviridova Oleksandra Ivanovicha nagorodzhenogo she v 1973 r ordenom Znak Poshani yak najkrashogo kombajnera ne lishe kolgospu a j rajonu pisali gazeti jogo portret zajmav bagato rokiv pochesne misce na rajonnij Doshci Poshani vin obiravsya deputatom silskoyi i rajonnoyi radi A vincem viznannya jogo trudovih uspihiv stav Ukaz Prezidiyi Verhovnoyi Radi URSR vid 27 02 1985 r pro nagorodzhennya jogo Pochesnoyu Gramotoyu Prezidiyi Verhovnoyi Radi URSR Ordena Znak Poshani udostoyeni zaviduvach virobnichoyu dilniceyu Golovko Petro Ivanovich doyarka Skachko Mariya Mikolayivna 1971 vodij Kostyuk Petro Samijlovich 1976 traktorist Zaharchenko Mihajlo Fedorovich 1977 Ordenom Trudovoyi Slavi III st nagorodzheni chaban Chikota Oleksandr Vasilovich 1975 vodij Dzyuba Mikola Mihajlovich ta traktorist Tertishnik Mikola Kindratovich 1977 Lankovi Rudenko Mariya Ivanivna Rudenko Ganna Leontiyivna ta Koryaka Nadiya Andriyivna agronom Vasyuta Ivan Fedorovich traktoristi Panchenko Vitalij Mihajlovich Kravchenko Ivan Grigorovich doyarka Tukalo Ganna Oleksandrivna vodij Kravchenko Anatolij Vasilovich nagorodzheni medalyami Za trudovu doblest a she 11 peredovikiv virobnictva kombajneri Zamula Afanasij Semenovich Zapasnij Ivan Mikolajovich vodiyi Panchenko Kuzma Vasilovich Moskovec Sergij Grigorovich Hrapko Ivan Prohorovich traktoristi Korchan Mikola Petrovich telyatnicya Hrapko Ganna Vasilivna ptaharka Rudenko Ganna Ivanivna udostoyeni medali Za trudovu vidznaku Sered nagorodzhenih nemaye lankovoyi Ganni Panasivni Gorbik ale sumlinna trudivnicya u 1975 i 1977 rokah obiralas deputatom Cherkaskoyi oblasnoyi radi 97 Bilshist nagorodzhenih pracivniki polya lankovi traktoristi kombajneri i menshe pracivnikiv tvarinnictva Hocha j sered tvarinnikiv bulo bagato pracovitih lyudej sho vstavali she lish shodila rankova zorya i narodzhuvavsya svitanok Varvari Grigorivni Firsovij vdalosya nadoyiti u 1975 r ponad 3000 kg moloka vid korovi Cherez tri roki v 1978 mu doyarki N V Savchenko ta O A Borovik podolali rubizh nadoyiv moloka vid korovi po 3500 kg prote v nastupni roki dosyagnute vtrimati ne vdalos Do kerivnictva gospodarstvom u 1980 roci prijshov Mikola Kirilovich Yevsevskij molodij energijnij znayuchij specialist sho mav uzhe dosvid roboti brigadira agronoma partijnogo vozhaka v kolgospah im Ustimenka s Krutki ta im Suvorova s Klishinci jogo zastupnikom spochatku pracyuvav P S Shulezhko z 1982 roku V S Breus v 1985 r M M Zabara Novi kerivniki udoskonalili strukturu virobnictva Zamist 3 rilnichih i 3 traktornih brigad stvorili po odnij doruchivshi kerivnictvo rilnichoyu brigadoyu agronomu z vishoyu osvitoyu velikim zhittyevim i praktichnim dosvidom Petru Ivanovichu Golovku a kerivnictvo traktornoyu brigadoyu Mikoli Fedorovichu Pisarenku specialistu serednoyi kvalifikaciyi sho projshov shlyah vid ryadovogo mehanizatora do kerivnika pidrozdilu Pidbir i rozstanovka kadriv vihodyachi z yih dilovih yakostej pidvishennya agrotehniki dali pozitivni naslidki U 1982 roci na kozhnomu z 1000 ga zibrali po 48 8 cnt pshenici nebachenij vrozhaj dlya velikoburimchan Za 2 roki 1981 1982 na 700 tonn perevikonali plan prodazhu hliba derzhavi U 1982 roci valovij zbir stanoviv 8037 tonn U 1983 nevrozhajnomu roci na krug zibrali po 31 7 cnt zernovih sho na 3 8 cnt vishe serednogo rajonnogo rivnya Osoblive zanepokoyennya viklikav stan tvarinnictva Mobilizuvali zusillya zoovetsluzhbi zootehnik V I Bezhizhko vetlikar L G Bezhizhko na udoskonalennya pleminnoyi roboti zberezhennya pogoliv ya vprovadili peredovij dosvid kormovirobnictva rozvitku svinarstva i yak naslidok uzhe v 1982 roci oderzhali po 26 7 porosyat vid svinomatki a svinarka T M Krivosheya po 32 doglyadach velikoyi rogatoyi hudobi M A Panasko serednodobovij pririst molodnyaka VRH doviv do 1 kilograma Mikola Andrijovich yak uchasnik VDNG u 1983 r nagorodzhenij Bronzovoyu medallyu i cinnim podarunkom Desho pidvishilasya produktivnist molochnogo stada 98 U 1984 1985 rr MTF kolgospu brigadir Antonina Grigorivna Krivich zdobula peremogu v rajonnomu zmaganni za uspishne provedennya zimivli hudobi a kolgosp golova M K Yevsevskij sekretar partkomu M M Zabara golova profspilki G M Fedorcova golovnij zootehnik V I Bezhizhko zdobuv peremogu v rajoni po rozvitku tvarinnictva v I pivrichchi 1985 roku Doyarka Ganna Sergiyivna Zaharchenko u 1985 roci obrana deputatom Cherkaskoyi oblasnoyi radi U 1984 roci vdalosya realno vijti na nadoyi po 3000 3500 kg vid korovi Planova pleminna robota i napruzhena pracya lyudej davala zrimi plodi U 1986 roci operator mashinnogo doyinnya koriv Martinchenko Tetyana Yuhimivna ta zaviduvach MTF Pidgora Nadiya Ivanivna buli nagorodzheni ordenami Znak Poshani a na rajonnu Doshku Poshani zanesena doyarka Rudenko Ganna Mikolayivna U serpni 1986 roku ordenami Trudovoyi Slavi III st nagorodzheni vodij Dzyuba Mikola Mihajlovich traktorist Tertishnik Mikola Kindratovich zaviduvachka MTF Krivich Antonina Grigorivna A she takoyi zh nagorodi udostoyilas listonosha Vasilenko Galina Ivanivna sho pracyuvala vzhe 18 j rik Medallyu Za trudovu doblest nagorodzhenij traktorist Kravchenko Mikola Kirilovich a medallyu Za trudovu vidznaku doyarka Rudenko Ganna Mikolayivna yaka pracyuvala na fermi ponad 18 rokiv U 1988 roci zav MTF Antonina Grigorivna Krivich delegat IU Vsesoyuznogo z yizdu kolgospnikiv u Moskvi Na prizovi miscya v rajoni vijshli doglyadachi hudobi M S Karasenko A V Golovko A v 1990 roci vzhe 6 doyarok gospodarstva N M Bal T Yu Krivich N V Sokolova N M Zaharchenko G F Guzij M S Bindas nadoyi moloka vid korovi doveli do 4593 4005 kg Za 10 rokiv vidkoli prijshla nova komanda Mikoli Kirilovicha Yevsevskogo kolgosp peretvorivsya u visokorentabelne pributkove gospodarstvo I ce yak bachimo namitilos z pershih rokiv U 1983 roci kolgosp oderzhav 2 mln 457 tis krb valovogo dohodu v tomu chisli chistogo 1363 tis a riven rentabelnosti dosyag 64 6 procenta 98 Taka tendenciya prodovzhuvalas i v nastupni roki Gospodarstvo prodavalo shoroku derzhavi 4500 tonn zerna 20 tis tonn cukrovogo buryaka 3 tis tonn moloka 750 tonn m yasa Na fermah utrimuvalos 3500 goliv velikoyi rogatoyi hudobi 3000 svinej 1200 ovec 10 tis kroliv 300 tis gusej Kolgosp mav 8 inkubatoriv dlya rozvedennya ptici i dlya kolgospu ta zhiteliv sela i dlya prodazhu v inshi gospodarstva rajonu ta za jogo mezhi 99 6 Levova chastka nadhodzhen spryamovuvalas na kapitalne budivnictvo na socialno kulturnij rozvitok sela Za aktivnoyi spivpraci pravlinnya kolgospu z vikonkomom silskoyi radi u 60 80 ti rr jogo ocholili Ivan Sergijovich Suhenko Galina Antonivna Chorna Mihajlo Oleksijovich Yakuba Olga Ivanivna Voloshin Katerina Petrivna Cimbalij dobudovana serednya shkola de rozmistilis vsi klasi navchalni kabineti yidalnya majsterni sportivnij zal Zbudovana kolgospna yidalnya i gurtozhitok kormoceh kriti toki cili vulici budinkiv specialistiv zakinchuvali budivnictvo vodogoniv dorig Ostatochno vporyadkuvali centr sela Vidremontuvali Budinok kulturi tehnichnu majsternyu banyu magazini kafe vveli v diyu pershij v Ukrayini kolgospnij Budinok veteraniv i yih prikladu posliduvali inshi sela kolgospi i radgospi Turbuyuchis za starih i nemichnih podbali j pro najmenshih Najbilshoyu okrasoyu Velikoyi Burimki stav dvopoverhovij dityachij sadok Kazka z avtonomnim opalennyam kanalizacijnoyu sistemoyu plavalnim basejnom pershij v rajoni v dityachomu sadku tepliceyu shirokim doglyanutim podvir yam dityachimi majdanchikami Uspishna robota golovi kolgospu Mayak M K Yevsevskogo stala startom v jogo nespokijne zhittya kerivnika rajonu v pershi roki Nezalezhnosti Ukrayini U 1990 1999 rr vin zastupnik golovi golova rajvikonkomu predstavnik Prezidenta golova rajonnoyi radi dvoh sklikan Vidbulisya zmini i v ekonomichnih vidnosinah Kolgosp Mayak spochatku reorganizovanij u PSP Mayak V O Koreckij M M Shapovalov a z 2000 r u STOV Mayak Jogo ocholiv V I Kuzmenko a z 2004 roku Sergij Vasilovich Lihosherst yakij diye za principom Nihto nam dobra ne zrobit yaksho mi sami ne spravimosya V jogo komandi dosvidcheni she z minulih rokiv specialisti zastupnik z roslinnictva Vasil Vasilovich Dovganich golovnij buhgalter Nataliya Mihajlivna Pivtoracka inzhener Oleksandr Volodimirovich Pidgora energetik Oleksandr Andrijovich Olijnik golovnij vetlikar Yurij Vasilovich Slivka inzhener budivelnik Oleksandr Mihajlovich Upir zaviduyucha svinofermoyu Lyubov Oleksandrivna Hrapko molochno tovarnoyu Dmitro Grigorovich Cimbalij i bagato pracivnikiv masovih profesij lyudej znayuchih trudolyubivih viddanih svoyemu selu svoyij zemli STOV Mayak odne z najpotuzhnishih u Chornobayivskomu rajoni stabilno micne gospodarstvo sho obroblyaye 6 4 tis gektariv zemli Maye stabilno visoki vrozhayi silskogospodarskih kultur Tut najbilsha na Cherkashini ovocheva plantaciya sho postachaye sirovinu dlya konservnih zavodiv zokrema PP Agrospecproekt Levova chastina dohodiv vkladayetsya v socialnu infrastrukturu sela 100 Uspishno pracyuye VAT Velika Burimka U seli ye fermerski gospodarstva Yuriya O I Tertishnik Lan V D Stadnik Udarnik M V Panchenko Nadiya V V Patlan Garnoyu privitnoyu doglyanutoyu i nadzvichajno gostinnoyu vvijshla Velika Burimka u roki nezalezhnosti Ukrayini Takoyu vona zalishayetsya j nini zavdyaki zlagodzhenij roboti vsih organizacij aktivu silskih goliv Ivana Prokopovicha Krivicha a z 2001 roku Nataliyi Mikolayivni Kardash V seli uspishno pracyuyut 2 Budinki kulturi 1 ditsadok serednya shkola silska biblioteka sportivnij zal i stadion poshta magazini Budinok veteraniv Pri Budinku kulturi pracyuye horovij kolektiv zhinochij i cholovichij ansambli dramatichnij kolektiv yakij uzhe v roki Nezalezhnosti ne raz vihodiv peremozhcem rajonnih zmagan Tak v 2010 roci v oglyadi dramatichnih kolektiviv prisvyachenomu 170 richchyu z dnya narodzhennya velikogo zemlyaka M P Starickogo cej kolektiv kerivnik Irina Ivankina vidznachenij v nominaciyi Za scenichni roboti amatoriv dramatichnogo zhanru U 2011 roci udostoyenij zaohochuvalnoyi premiyi M P Starickogo Serednya shkola z 1986 2001 rr direktor S O Panchenko z 2001 r zagalnoosvitnya shkola I III stupeniv direktor Larisa Mihajlivna Upir uspishno zdijsnyuye programu navchannya i vihovannya pidrostayuchogo pokolinnya pokolinnya yake rodilos uzhe v Nezalezhnij Ukrayini Tut pracyuye eksperimentalnij majdanchik Akademiyi pedagogichnih nauk Ukrayini 3 500 Uchitel shkoli Antonina Ivanivna Kinash u 1971 roci udostoyena ordena Trudovogo Chervonogo Prapora Velikoburimchani mayut gorditis aktivnim rozvitkom narodnoyi osviti v seli she pochinayuchi z 1845 roku Zi stin Velikoburimskoyi serednoyi shkoli vijshlo bagato vipusknikiv yaki proslavilisya v bagatoh galuzyah sered nih kolishnij pracivnik MZS SRSR Yu S Garmash Polkovniki O F Tkachenko V V Garmash zasluzhenij likar Rosijskoyi Federaciyi 1996 Yu O Kuzyashev zasluzhenij pracivnik socialnoyi sferi 2002 Nina Mihajlivna Yemec Komashko Istoriya sela jogo lyudej vidatnih postatej vidomih v Ukrayini i za yiyi mezhami shiroko predstavlena u miscevomu narodnomu krayeznavchomu muzeyi zapochatkovanomu she v 50 ti roki minulogo stolittya krayeznavcyami vchitelyami Leonidom Grigorovichem i Olgoyu Denisivnoyu Brudz nini direktor Irina Yuriyivna Ivankina Nezabarom u Velikij Burimci she odin yuvilej 100 richchya dilnichnoyi likarni v yakij krim uzhe zgadanih v narisi pracyuvali feldsher Petro Yakimovich Pidgora podruzhzhya likariv Zaharovih Volodimir Danilovich ta Galina Grigorivna Mariya Matviyivna Ivashova zaviduvach apteki G P Timofyeyev u 60 h rr zaviduvach medpunktom G I Alohin medsestri Nataliya Andriyivna Ovod yaka bagato rokiv pochinayuchi she z 1947 go bula deputatom silskoyi radi ocholyuvala medichnu komisiyu 78 1 2 Katerina Ivanivna Vasyuta Marta Stepanivna Ribchik Ivan Grigorovich Rudenko Grigorij Oleksijovich Nevmivaka Olena Fedorivna Nechiporenko Lidiya Korniyivna Vigran Fenya Grigorivna i Lida Grigorivna Gorbanec Z 1999 r rozpochalasya gazifikaciya sela Togo roku gazifikovano VAT Velika Burimka u 2004 r teritoriya STOV Mayak 14 serpnya 2007 r vidbulasya ceremoniya vidkrittya j osvyachennya cerkvi Sv Velikomuchenika Dmitriya svyashenik O Kapij Sponsorom pereobladnannya i sporudzhennya vistupiv VAT Mayak S V Lihosherst Ceremoniyu osvyachennya zdijsniv nastoyatel hramu Ioanna Milostivogo sho v Chornobayi protoiyerej otec Orest Shiro privitali z ciyeyu podiyeyu zastupnik golovi RDA M K Yevsevskij silskij golova Velikoyi Burimki Nataliya Mikolayivna Kardash 102 Velika Burimka maye velike naukove znachennya yak pam yatka geologo paleontologichna oskilki misceznahodzhennya faunistichnih reshtok mamonta sherstistogo nosoroga zubra dikogo konya gigantskogo olenya gippariona ye yedinim vidomim na danij chas na Livoberezhzhi Serednoyi Naddnipryanshini i unikalnoyu na teritoriyi Cherkashini vik yakoyi v mezhah 115 130 tis rokiv Tomu Velika Burimka maye buti viznachena yak geologo paleontologichna pam yatka prirodi regionalnogo znachennya i maye ohoronyatisya zakonom 101 12 3 14 15 Na teritoriyi Velikoyi Burimki viyavleni kurgani ta pohovannya skifsko sarmatskogo periodu IX I st do n e I st n e Viyavleno dva gorodisha H XI st Kiyivskoyi Rusi ta kozacke gorodishe XVI XVII st Perebuvayut pid ohoronoyu derzhavi 3 27 32 33 Gorodishe litopisnogo m Rimova yak pam yatka arheologiyi IX XIII st zanesena do Derzhavnogo reyestru neruhomih pam yatok Ukrayini yak ob yekt kulturnoyi spadshini nacionalnogo znachennya zgidno z Postanovoyu Kabinetu Ministriv Ukrayini vid 08 09 2009 928 103 132 U roki Drugoyi svitovoyi vijni na fronti sluzhili ponad 800 zhiteliv z yakih ponad 500 zaginulo bilshe 150 bulo vivezeno do Nimechchini Div takozhKantakuzivkaPrimitkiNapriklad Yu Yu Morgunov ta K V Kudryashov Za I I Lyapushkinim Ovsyuk Roman 8 veresnya 2020 English Karta procitovano 24 listopada 2021 Zaruba V M Administrativno teritorialnij ustrij ta administraciya Vijska Zaporozkogo u 1648 1782 rr Dnipropetrovsk 2007 S 124 I Luchickij pro zemelni vidnosini togo chasu www etomesto ru Arhiv originalu za 23 listopada 2021 Procitovano 23 listopada 2021 Pod rukoj otca poluchiv solidnoe obrazovanie obehala vsyu Evropu sovershila puteshestvie na Vostok V svoem poltavskom imenii ona ustroila neskolko detskih priyutov Po umu i vozzreniyu byla odnoj iz vydayushihsya russkih zhenshin Zanimalas literaturnoj deyatelnostyu Byla znakoma s mnogimi literaturnymi znamenitostyami Pisala na francuzskom i nemeckom yazykah Sredi nih Chteniya dlya milejshih detej 1916 roku selyanka Motrona Yakivna Shabanova prosila zemsku upravu vidiliti stipendiyu dlya yiyi sina Ivana sho navchavsya u Poltavskij zemskij feldsherskij shkoli Tam navchavsya i Ivan Zhurava batko yakogo Frol Ivanovich tezh zvernuvsya do zemskogo zibrannya z takim zhe prohannyam 1 U knizi Chornobayivshina Velichna istoriya ridnogo krayu ye detalna rozpovid pro Kriminalnu spravu vid 7 serpnya 1937 roku Karasenka Dmitra Yakovicha teslyu radgospu harakteristika jogo yak klasovo vorozhogo elementa ta virok KOU NKVS URSR po Kiyivskij oblasti vid 24 serpnya 1937 rou pro rozstril i akt pro jogo rozstril u Cherkaskij v yaznici 4 veresnya 1937 roku o 11 god 30 hv 2 Taka zh dolya spitkala Pavla Vasilovicha Avramenka 1888 roku narodzhennya urodzhencya sela Reshetilivka Do areshtu pracyuvav vchitelem serednoyi shkoli u Velikij Burimci bezpartijnij Zaareshtovanij za st 54 10 ch 1 54 II KK URSR Postanovoyu osoblivoyi trijki UNKVS Poltavskoyi oblasti vid 9 kvitnya 1938 roku prirechenij do rozstrilu Reabilitovanij prezidiyeyu Cherkaskogo oblasnogo sudu 12 grudnya 1974 roku U postanovi pro aresht zaznachalosya Snachala revolyucii i do sego vremeni yaryj nacionalist V 1932 godu byl arestovan organami GPU za aktivnoe uchastvie v kontrrevolyucionnoj nacionalisticheskij organicii Pid slidstvom perebuvav 10 misyaciv pislya chogo z pid areshtu zvilnenij za vidsutnistyu skladu zlochinu I os cherez 6 rokiv novij aresht She v 1919 1938 rokah buv odnim z organizatoriv Prosviti u seli Mojsinci pracyuyuchi vikladachem ukrayinskoyi movi ta literaturi u gimnaziyi a z 1920 go reorganizovanoyi v pedtehnikum direktorom yakogo vin stav zgodom filialu Zolotoniskogo pedtehnikumu U Mojsincyah Liholitah tam vin u 20 h rr pracyuvav zaviduvachem shkoli vsyudi viddavavsya spravi poshirennya ukrayinskoyi nacionalnoyi kulturi zvichayiv zbirav starozhitnosti U Liholitskij shkoli zapochatkuvav istoriko arheologichnij gurtok stvoriv muzej Cyu spravu prodovzhiv pislya povernennya z pid areshtu 1932 roku u Velikij Burimci ukr Centralnij derzhavnij istorichnij arhiv Ukrayini m Kiyiv CDIAK Ukrayini Arhiv originalu za 23 listopada 2021 Procitovano 23 listopada 2021 PDF ukr Ukrayinskij naukovo doslidnickij institut arhivnoyi spravi ta dokumentoznavstva Arhiv originalu PDF za 10 kvitnya 2021 Procitovano 23 listopada 2021 PDF ukr Ukrayinskij naukovo doslidnickij institut arhivnoyi spravi ta dokumentoznavstva Arhiv originalu PDF za 18 zhovtnya 2021 Procitovano 23 listopada 2021