Митрополи́т Рафаї́л Ко́рсак гербу власного (у світі Мико́ла Ко́рсак, пол. Rafał (Mikołaj) Korsak; між 1595 і 1601, Новгородок — 28 серпня 1640, Рим) — релігійний діяч Речі Посполитої, василіянин, єпископ Руської унійної церкви; з 1637 року 4-ий Митрополит Київський, Галицький та всієї Руси — предстоятель Руської Унійної Церкви.
Рафаїл Корсак Микола Корсак | ||
![]() | ||
![]() | ||
| ||
---|---|---|
1637 — 28 серпня 1640 | ||
Церква: | Руська унійна церква | |
Попередник: | Йосиф Велямин Рутський | |
Наступник: | Антін Селява | |
| ||
1632 — 1637 | ||
Обрання: | 19 квітня 1632 | |
Попередник: | Григорій Михайлович | |
Наступник: | Пахомій Война-Оранський | |
Освіта: | Грецька Колегія св. Атанасія у Римі, Колегія св. Вартоломея у Празі, Браунсберзька Колегія | |
Народження: | між 1595 і 1601 Новгородок | |
Смерть: | 28 серпня 1640 Рим | |
Похоронений: | Церква святих мучеників Сергія і Вакха, Рим | |
Єпископська хіротонія: | 6 вересня 1626 |
Життєпис
Народився поблизу м. Новгородок (нині Новогрудок, Гродненська область, Білорусь) у білоруській шляхетній родині Корсаків гербу власного. Підлітком утратив батьків, які сповідували кальвінізм, і був взятий під опіку Київським унійним митрополитом Йосифом Велямином Рутським, мати якого була з роду Корсаків.
Спочатку навчався у Замойській академії, потім — у несвізькій , де перейшов з кальвінізму в католицтво латинського обряду. Пізніше під впливом митрополита Йосифа Велямина Рутського прийняв грецький обряд. Подальшу освіту здобув у Віленській духовній академії, стажувався у Папській місійній колегії в м. Браунсберґ та Чеській колегії єзуїтів у Празі (вивчав там філософію) /1615 р./.
1620 року вступив до Чину василіян, прийнявши в чернецтві ім'я Рафаїл, і висвячений на диякона. У 1621—1624 був слухачем богословських студій у Грецькій колегії святого Атанасія в Римі, після чого був висвячений у Римі на пресвітера в 1624 р. Тоді ж звернувся до Апостольської Столиці з меморандумами — у справі церковної унії на православному Сході, а також долучення ордену кармелітів до унійної діяльності. 1625 року обраний архимандритом Свято-Троїцького монастиря у Вільно (займав цю посаду до 1637 р.). Також був архимандритом Онуфріївського (Мстиславське воєводство) (1631), Кобринського Спаського (1632—1633) та Жидичинського (1637—1640) монастирів. В 1632 році був електором Владислава IV Вази з Новогрудського воєводства.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekUzTDB0dmNuTmhheTFpZFhKcFlXd3RjbTl0WVM1cWNHY3ZNakkyY0hndFMyOXljMkZyTFdKMWNtbGhiQzF5YjIxaExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
У 1626 обраний протоархимандритом Чину василіян та єпископом-коад'ютором митрополита Йосифа Велямина Рутського. 8 липня 1626 отримав королівську номінацію на гідність єпископа (6 вересня того ж року був висвячений в сан), а 1631 — папську буллу з підтвердженням права на успадкування керівництва Київською митрополією. У 1626–1632 , в 1632–1637 — єпископ Пінський і Турівський. У 1633 за дорученням Київського митрополита Йосифа Велямина Рутського вирушив в Рим до Папи Урбана VIII, щоби відстоювати інтереси унії в умовах загострення боротьби з православ'ям і неприхильного ставлення до греко-католицької церкви з боку світської влади і римо-католицької ієрархії Речі Посполитої, а також для прискорення процесу прославлення Полоцького архієпископа Йосафата Кунцевича.
Поспішно виконавши цю місію, весною 1636 прибув до Варшави з листами із Ватикану до короля та польських ієрархів, у яких рекомендувалося переглянути «Пункти заспокоєння Русі», видані королем Владиславом IV Вазою, де легалізовувалась Православна Церква в Речі Посполитій, і сприяти діяльності Унійної Церкви. Після смерті Йосифа Велямина Рутського 1637 очолив унійну Київську митрополію. Підтримував курс короля на примирення греко-католиків і православних. У 1639—1640 роках втретє поїхав до Риму для клопотання про беатифікацію владики Йосафата Кунцевича, також просив папу Урбана VIII дозволу скликати спільний собор православних і греко-католиків з метою створення єдиного руського патріархату в Речі Посполитій. У той час написав біографію Йосифа Велямина Рутського, переклав твори Мелетія Смотрицького, заснував у Римі осідок василіян з України й Білорусі при церкві святих Сергія і Вакха, де й був похований.
Посередині церкви розташована вмурована в підлогу поховальна плита з гербом митрополита.
Примітки
Джерела
- Мудрий С. Нарис історії Церкви в Україні. — Івано-Франківськ, 1999.
- Рубльова Н. Корсак Рафаїл, світське ім'я — Микола [ 17 серпня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2009. — Т. 5 : Кон — Кю. — С. 188. — .
- Сапеляк А. Київська церква на Слов'янському Сході. Канонічно-екуменічний аспект. — Буенос-Айрес—Львів, 1999.
- Назарко І. Київські і Галицькі митрополити: біографічні нариси (1590-1960). – Рим, 1962.
- Плохий С. Н. Папство и Украина. Политика Римской курии на украинских землях в XVI—XVII вв. — К., 1989.
- Парнікоза І. Українські сліди Риму. Частина 1. Русини-українці у вічному місті [ 24 квітня 2019 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Rafayil znachennya U Vikipediyi ye statti pro inshih lyudej iz prizvishem Korsak Mitropoli t Rafayi l Ko rsak gerbu vlasnogo u sviti Miko la Ko rsak pol Rafal Mikolaj Korsak mizh 1595 i 1601 Novgorodok 28 serpnya 1640 Rim religijnij diyach Rechi Pospolitoyi vasiliyanin yepiskop Ruskoyi unijnoyi cerkvi z 1637 roku 4 ij Mitropolit Kiyivskij Galickij ta vsiyeyi Rusi predstoyatel Ruskoyi Unijnoyi Cerkvi Rafayil Korsak Mikola Korsak 4 ij Mitropolit Kiyivskij Galickij ta vsiyeyi Rusi 1637 28 serpnya 1640 Cerkva Ruska unijna cerkva Poperednik Josif Velyamin Rutskij Nastupnik Antin Selyava Yepiskop Pinskij i Turivskij 1632 1637 Obrannya 19 kvitnya 1632 Poperednik Grigorij Mihajlovich Nastupnik Pahomij Vojna Oranskij Osvita Grecka Kolegiya sv Atanasiya u Rimi Kolegiya sv Vartolomeya u Prazi Braunsberzka Kolegiya Narodzhennya mizh 1595 i 1601 Novgorodok Smert 28 serpnya 1640 1640 08 28 Rim Pohoronenij Cerkva svyatih muchenikiv Sergiya i Vakha Rim Yepiskopska hirotoniya 6 veresnya 1626ZhittyepisNarodivsya poblizu m Novgorodok nini Novogrudok Grodnenska oblast Bilorus u biloruskij shlyahetnij rodini Korsakiv gerbu vlasnogo Pidlitkom utrativ batkiv yaki spoviduvali kalvinizm i buv vzyatij pid opiku Kiyivskim unijnim mitropolitom Josifom Velyaminom Rutskim mati yakogo bula z rodu Korsakiv Spochatku navchavsya u Zamojskij akademiyi potim u nesvizkij de perejshov z kalvinizmu v katolictvo latinskogo obryadu Piznishe pid vplivom mitropolita Josifa Velyamina Rutskogo prijnyav greckij obryad Podalshu osvitu zdobuv u Vilenskij duhovnij akademiyi stazhuvavsya u Papskij misijnij kolegiyi v m Braunsberg ta Cheskij kolegiyi yezuyitiv u Prazi vivchav tam filosofiyu 1615 r 1620 roku vstupiv do Chinu vasiliyan prijnyavshi v chernectvi im ya Rafayil i visvyachenij na diyakona U 1621 1624 buv sluhachem bogoslovskih studij u Greckij kolegiyi svyatogo Atanasiya v Rimi pislya chogo buv visvyachenij u Rimi na presvitera v 1624 r Todi zh zvernuvsya do Apostolskoyi Stolici z memorandumami u spravi cerkovnoyi uniyi na pravoslavnomu Shodi a takozh doluchennya ordenu karmelitiv do unijnoyi diyalnosti 1625 roku obranij arhimandritom Svyato Troyickogo monastirya u Vilno zajmav cyu posadu do 1637 r Takozh buv arhimandritom Onufriyivskogo Mstislavske voyevodstvo 1631 Kobrinskogo Spaskogo 1632 1633 ta Zhidichinskogo 1637 1640 monastiriv V 1632 roci buv elektorom Vladislava IV Vazi z Novogrudskogo voyevodstva Pohovalna plita mitropolita Ruskoyi Unijnoyi cerkvi Rafayila Korsaka v cerkvi sv Sergiya ta Vakha Rim 2019 r U 1626 obranij protoarhimandritom Chinu vasiliyan ta yepiskopom koad yutorom mitropolita Josifa Velyamina Rutskogo 8 lipnya 1626 otrimav korolivsku nominaciyu na gidnist yepiskopa 6 veresnya togo zh roku buv visvyachenij v san a 1631 papsku bullu z pidtverdzhennyam prava na uspadkuvannya kerivnictva Kiyivskoyu mitropoliyeyu U 1626 1632 v 1632 1637 yepiskop Pinskij i Turivskij U 1633 za doruchennyam Kiyivskogo mitropolita Josifa Velyamina Rutskogo virushiv v Rim do Papi Urbana VIII shobi vidstoyuvati interesi uniyi v umovah zagostrennya borotbi z pravoslav yam i neprihilnogo stavlennya do greko katolickoyi cerkvi z boku svitskoyi vladi i rimo katolickoyi iyerarhiyi Rechi Pospolitoyi a takozh dlya priskorennya procesu proslavlennya Polockogo arhiyepiskopa Josafata Kuncevicha Pospishno vikonavshi cyu misiyu vesnoyu 1636 pribuv do Varshavi z listami iz Vatikanu do korolya ta polskih iyerarhiv u yakih rekomenduvalosya pereglyanuti Punkti zaspokoyennya Rusi vidani korolem Vladislavom IV Vazoyu de legalizovuvalas Pravoslavna Cerkva v Rechi Pospolitij i spriyati diyalnosti Unijnoyi Cerkvi Pislya smerti Josifa Velyamina Rutskogo 1637 ocholiv unijnu Kiyivsku mitropoliyu Pidtrimuvav kurs korolya na primirennya greko katolikiv i pravoslavnih U 1639 1640 rokah vtretye poyihav do Rimu dlya klopotannya pro beatifikaciyu vladiki Josafata Kuncevicha takozh prosiv papu Urbana VIII dozvolu sklikati spilnij sobor pravoslavnih i greko katolikiv z metoyu stvorennya yedinogo ruskogo patriarhatu v Rechi Pospolitij U toj chas napisav biografiyu Josifa Velyamina Rutskogo pereklav tvori Meletiya Smotrickogo zasnuvav u Rimi osidok vasiliyan z Ukrayini j Bilorusi pri cerkvi svyatih Sergiya i Vakha de j buv pohovanij Poseredini cerkvi roztashovana vmurovana v pidlogu pohovalna plita z gerbom mitropolita PrimitkiDzherelaMudrij S Naris istoriyi Cerkvi v Ukrayini Ivano Frankivsk 1999 Rublova N Korsak Rafayil svitske im ya Mikola 17 serpnya 2016 u Wayback Machine Enciklopediya istoriyi Ukrayini u 10 t redkol V A Smolij golova ta in Institut istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini K Naukova dumka 2009 T 5 Kon Kyu S 188 ISBN 978 966 00 0855 4 Sapelyak A Kiyivska cerkva na Slov yanskomu Shodi Kanonichno ekumenichnij aspekt Buenos Ajres Lviv 1999 Nazarko I Kiyivski i Galicki mitropoliti biografichni narisi 1590 1960 Rim 1962 Plohij S N Papstvo i Ukraina Politika Rimskoj kurii na ukrainskih zemlyah v XVI XVII vv K 1989 Parnikoza I Ukrayinski slidi Rimu Chastina 1 Rusini ukrayinci u vichnomu misti 24 kvitnya 2019 u Wayback Machine