Франческо Чілеа (італ. Francesco Cilea, також Cilèa; 23 липня 1866, Пальмі — 20 листопада 1950, Варацце) — італійський композитор. На сьогоднішній день особливо відомий своїми операми та «Адріана Лекуврер».
Франческо Чілеа | |
---|---|
італ. Francesco Cilea | |
![]() | |
Основна інформація | |
Дата народження | 23 липня 1866[1][2][…] |
Місце народження | Пальмі, Італія[4] |
Дата смерті | 20 листопада 1950[1][5][…](84 роки) |
Місце смерті | Варацце, Провінція Савона, Лігурія, Італія[4] |
Громадянство | Італія і Королівство Італія |
Професії | піаніст, композитор |
Інструменти | фортепіано |
Жанри | опера |
|
Біографія
Чілеа народився у Пальмі поблизу Реджо-Калабрії в родині адвоката і рано почав проявляти хист до музики, коли у віці чотирьох років почув оперу «Норма» Вінченцо Белліні, яка дуже сильно на нього вплинула. Оскільки його мати страждала на психічну хворобу, батько відправив хлопчика жити до бабусі по материнській лінії, у сім'ї панував дух музики. Незважаючи на раду диригента місцевого церковного оркестру віддати хлопчика вчитися грі на фортепіано, батько незабаром відправляє семирічного Франческо в приватний навчальний заклад в Неаполі, щоб той став адвокатом. Однак в школі велика увага приділялася музиці, і, незабаром, у хлопчика проявилося чітке прагнення до занять композицією.
Після зустрічі з бібліотекарем Неополітанської Консерваторії Сан-П'єтро Мажелла Франческо Флорімо, кращим другом Белліні, він остаточно вирішує вступити туди на навчання і починає в 1878 році. Навчався під керівництвом Беньяміно Чезі по класу фортепіано і у Паоло Серрао по класу композиції, також познайомився з іншим студентом — Умберто Джордано, який згодом теж став відомим композитором. Чілеа швидко продемонстрував свою працьовитість і непересічний талант, переміг у безлічі конкурсів, був призначений керівником студентського хору та оркестру, також отримав золоту медаль міністерства освіти.
У 1889 році на випускний іспит у кінці курсу навчання він подав свою оперу «Джина» з лібрето Енріко Голіскані, яке було адаптоване зі старої французької п'єси «Катерина, або золотий хрест» барона Анн Оноре́ Жозе́фа Дюверье́ де Мельвіль (1787–1865). Ця melodramma idilico була виконана в театрі коледжу і привернула увагу видавця Сонцоньо, який влаштував другу постановку опери в Флоренції у 1892 році.
Сонцоньо також сприяв постановці опери Чілеа «Тільди» — веристичної опери в трьох коротких діях відповідно до опери Масканьї «Сільська честь». З лібрето Анжело Цанардіні «Тільда» мала успіх на першій прем'єрі в квітні 1892 року в Театрі Пальяно у Флоренції, і після постановок у ряді італійських театрів, вона була поставлена у Відні 24 вересня 1892 році поряд з іншими роботами фірми Сонцоньо. Композитор ніколи не виявляв особливої симпатії до цього твору. Він неохоче погодився взятися за теми твору і покласти його на музику, для того щоб догодити Сонцоньо та уникнути відмови від рідкісної професійної можливості. Втрата оркестрової партитури завадила сучасному відродженню цього твору, чиї свіжі та влучні мелодії все-таки можна побачити в транскрипції для голосу та фортепіано.
У цей час, в 1890–1892 роках Чілеа викладав в Неаполітанської консерваторії гармонію і гру на фортепіано. Багато подорожував по містах Італії: в 1892–1896 роках жив в Мілані, був професором музично-теоретичних предметів Музичного інституту у Флоренції в 1896–1904 роках.
У 1897 році (27 листопада) театр Ліріко в Мілані побачив прем'єру третьої опери Чілеа «Арлезіанка» (фр. L'Arlésienne — дівчина з Арля) за п'єсою Альфонса Доде з лібретто . Серед співаків був молодий Енріко Карузо, який з великим успіхом виконав арію «Lamento di Federico: È la solita storia del pastore», романс, який зберіг живу пам'ять про оперу аж до наших днів. Насправді «Арлезіанка» зазнала невдачі, проте Чілеа, переконавшись у цінності твору, неодноразово намагався виправити твір, вносячи кардинальні та детальні зміни протягом решти свого життя. У партитурі, яку ми чуємо сьогодні, важко знайти такт, який повністю не відрізняється від оригіналу. Однак перероблена опера все ще не мала успіху, окрім короткого періоду 1930-х років, коли вона отримала політичну підтримку, яку композитор отримав шляхом особистого контакту з Муссоліні.
Знову в Театрі Ліріко в Мілані, в 1902 році (6 листопада), і знову з Енріко Карузо, композитор отримав захоплений прийом «Адріани Лекуврер» — опери на чотири дії з лібрето Артуро Колатті, поставленої в Парижі у XVIII столітті й заснованої на п'єсі Ежена Скрібе. «Адріана Лекуврер» — опера Чілеа, яка сьогодні найвідоміша для світової аудиторії, вона розкриває спонтанність мелодійного стилю, взятого з неаполітанської школи в поєднанні з гармонічним та тональним відтінком, на який вплинули французькі композитори, такі як Массне.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemsyTDAxaGRYTnZiR1Z2WDJScFgwWnlZVzVqWlhOamIxOURhV3hsWVY5aFgxQmhiRzFwTG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxTllYVnpiMnhsYjE5a2FWOUdjbUZ1WTJWelkyOWZRMmxzWldGZllWOVFZV3h0YVM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Існує низка прикладів, що підтверджують скромні навички Чілеа як виконавця. За фортепіано Чілеа супроводжував (не надто елегантно) Карузо під час запису частини дуету «Non piu nobile», в той самий час він робив ще один запис із баритоном Де Лука (листопад 1902 рік). У 1904 році для «The Gramophone Company Limited» він акомпонував тенору Фернандо Де Лучія з арією «L'anima ho stanca» з «Адріани Лекуврер» і з піснею «Lontananza». Критик Майкл Генсток характеризує його гру як квадратну і неживу.
Остання опера Чілеа «Глорія», прем'єра якої відбулася у Ла Скалі в Мілані 15 квітня 1907 року з баритоном Артуро Тосканіні, — це трагедія на три дії з лібрето Колатті за мотивами п'єси Вікторіана Сарду. Опера була знята лише після двох постановок; і невдача цього твору, навіть незважаючи на те, що композитор намагався пізніше його переглянути, було достатньою, щоб змусити його назавжди відмовитися від оперної сцени. Однак є натяки на деякі пізні нездійснені оперні проєкти, які існують як частини або ескізи лібрето, такі як «Il ritorno dell'amore» Ренато Сімоні, «Malena» Етторе Мошіно та «La rosa di Pompei», також Мошіно. Деякі джерела також посилаються на оперу 1909 року, завершену, але ніколи не виконану, під назвою «Il matrimonio selvaggio», але не збереглося її жодної копії, і сам Чілеа не згадував про неї у своїх томах спогадів («Ricordi»).
Тим не менш, він продовжував писати камерну музику та деяку оркестрову музику. У 1913 році він написав симфонічну поему на честь Джузеппе Верді на вірші Сема Бенеллі, яка вперше був виконана в Театрі Карло Феліче в Генуї. Після цього він присвятив себе головним чином освіті й став директором консерваторії Вінченцо Белліні в Палермо, а потім в своїй альма-матер, Консерваторії Сан-П'єтро Мажелла в Неаполі, де він закінчив свою викладацьку кар'єру в 1936 році. У 1928 році заснував при ній музично-історичний музей.
В останні роки у композитора пропав зір, але його розум був достатньо активним, щоб заохочувати та працювати із тодішніми співаками. Серед його останніх музичних занять була підтримка сопрано Магди Оліверо (1910–2014), виступами якої у головній ролі Адріани Лекуврер він особливо захоплювався.
Чілеа помер 20 листопада 1950 року у Варацце, містечку поблизу Савони в Лігурії, яке надало йому титул почесного громадянина і де він провів останні роки свого життя. На його честь були перейменовані Консерваторія музики та Комунальний театр Реджо-Калабрії, а його рідне містечко Пальмі збудувало на його честь мавзолей, прикрашений сценами з міту про Орфея.
Твори
Опери
- Джина (лютий 1889 рік; театр Консерваторії Сан-П'єтро Мажелла, Неаполь)
- Тільда (квітень 1892 рік; Театр Пальяно, Флоренція)
- (листопад 1897 рік; Теарт Ліріко, Мілан)
- перша редакція (жовтень 1898 рік, Мілан)
- друга редакці (1910 рік)
- третя редакція (1937 рік)
- Адріана Лекуврер (листопад 1902 рік; Театр Ліріко, Мілан)
- Глорія (квітень 1907 рік; Ла Скала, Мілан)
- редакція (1932)
Інші твори
- Аркуш альбому (Foglio d'album), Op. 41
- Краплі Роси (Gocce di rugiada)
- Мотовило (L'arcolaio)
- Мелодія (до мажор)
- Симфонічна поема на честь Джузеппе Верді
- Романс (ля мажор)
- Соната для віолончелі та фортепіано ре мажор, Op. 38 (1888)
- Вальс у ре-бемоль мажор
Голос і фортепіано
- Романс, текст Джузеппе Флоріо (1883)
- Літанія І, текст з Літанії Лорето (1887)
- Літанія II, текст з Літанії Лорето" (1887)
- Bionda larva, текст Енріко Голісіяні (1888)
- Serenata (L'aere imbruna), текст Джузеппе Пессіна
- Il mio canto, текст Анжело Біґнотті
- Serenata (Mormorante di tenero desio), текст П. Джо
- Non ti voglio amar? ..., текст Джузеппе Пессіна (1890)
- Alba novella, текст Леопольдо Маренко (1897)
- Lontananza! текст Ромео Каруґаті (I версія 1904; II версія 1944)
- Мазурка, текст А. Вілла (1904)
- Nel ridestarmi, текст Феліс Софре (1921)
- Vita breve (Una lettera), текст Енні Віванті (1921–1923)
- Марія-Маре, текст Кармело Пуджі (1933)
- Ninnananna popolare savoiarda, текст, перекладений Джорджіо Наталетті (1934)
- Salute, o genti umane affaticate!, текст Джозуе Кардуччі (I версія 1934; II версія 1943)
- Dolce amor di Povertade, текст анонімний (1943)
- Statuit ei Dominus, текст із Мудрості Сіраха - Біблія (1943)
- Tre vocalizzi da concerto (1928)
- І. Gaiezza
- II. Dolore
- ІІІ. Festosità
- Tre vocalizzi (1930)
- І. Dolore
- II. Voce Media
- ІІІ. Voce Acuta
Примітки
- Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- SNAC — 2010.
- International Music Score Library Project — 2006.
- Archivio Storico Ricordi — 1808.
- Encyclopædia Britannica
- Франческо Чилеа — штрихи к портрету. www.operanews.ru. Процитовано 7 квітня 2021.
Література
- Raffaello De Rensis (2016). Francesco Cilea. Rome: NeoClassica. ISBN .
- La dolcissima effigie. Studi su Francesco Cilea; a cura di Gaetano Pitarresi. (Reggio Calabria, Laruffa, 1994), (reprinted 1999)
- Francesco Cilea : documenti e immagini; a cura di Maria Grande. (Reggio Calabria : Laruffa, 2001). та
- Francesco Cilea e il suo tempo: Atti del Convegno Internazionale di Studi (Palmi-Reggio Calabria, 20–22 ottobre 2000), a cura di Gaetano Pitarresi. (Reggio Calabria, Edizioni del Conservatorio di Musica "F. Cilea", 2002)
- Francesco Cilea, Composizioni vocali da camera/Vocal Chamber Music, edited by [en], [en], Milano, 2016, ISMN 9790041413846 []
Посилання
- Біографічна хронологія
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Franchesko Chilea ital Francesco Cilea takozh Cilea 23 lipnya 1866 18660723 Palmi 20 listopada 1950 Varacce italijskij kompozitor Na sogodnishnij den osoblivo vidomij svoyimi operami ta Adriana Lekuvrer Franchesko Chileaital Francesco CileaOsnovna informaciyaData narodzhennya 23 lipnya 1866 1866 07 23 1 2 Misce narodzhennya Palmi Italiya 4 Data smerti 20 listopada 1950 1950 11 20 1 5 84 roki Misce smerti Varacce Provinciya Savona Liguriya Italiya 4 Gromadyanstvo Italiya i Korolivstvo ItaliyaProfesiyi pianist kompozitorInstrumenti fortepianoZhanri opera Fajli u VikishovishiBiografiyaChilea narodivsya u Palmi poblizu Redzho Kalabriyi v rodini advokata i rano pochav proyavlyati hist do muziki koli u vici chotiroh rokiv pochuv operu Norma Vinchenco Bellini yaka duzhe silno na nogo vplinula Oskilki jogo mati strazhdala na psihichnu hvorobu batko vidpraviv hlopchika zhiti do babusi po materinskij liniyi u sim yi panuvav duh muziki Nezvazhayuchi na radu dirigenta miscevogo cerkovnogo orkestru viddati hlopchika vchitisya gri na fortepiano batko nezabarom vidpravlyaye semirichnogo Franchesko v privatnij navchalnij zaklad v Neapoli shob toj stav advokatom Odnak v shkoli velika uvaga pridilyalasya muzici i nezabarom u hlopchika proyavilosya chitke pragnennya do zanyat kompoziciyeyu Pislya zustrichi z bibliotekarem Neopolitanskoyi Konservatoriyi San P yetro Mazhella Franchesko Florimo krashim drugom Bellini vin ostatochno virishuye vstupiti tudi na navchannya i pochinaye v 1878 roci Navchavsya pid kerivnictvom Benyamino Chezi po klasu fortepiano i u Paolo Serrao po klasu kompoziciyi takozh poznajomivsya z inshim studentom Umberto Dzhordano yakij zgodom tezh stav vidomim kompozitorom Chilea shvidko prodemonstruvav svoyu pracovitist i neperesichnij talant peremig u bezlichi konkursiv buv priznachenij kerivnikom studentskogo horu ta orkestru takozh otrimav zolotu medal ministerstva osviti U 1889 roci na vipusknij ispit u kinci kursu navchannya vin podav svoyu operu Dzhina z libreto Enriko Goliskani yake bulo adaptovane zi staroyi francuzkoyi p yesi Katerina abo zolotij hrest barona Ann Onore Zhoze fa Dyuvere de Melvil 1787 1865 Cya melodramma idilico bula vikonana v teatri koledzhu i privernula uvagu vidavcya Soncono yakij vlashtuvav drugu postanovku operi v Florenciyi u 1892 roci Soncono takozh spriyav postanovci operi Chilea Tildi veristichnoyi operi v troh korotkih diyah vidpovidno do operi Maskanyi Silska chest Z libreto Anzhelo Canardini Tilda mala uspih na pershij prem yeri v kvitni 1892 roku v Teatri Palyano u Florenciyi i pislya postanovok u ryadi italijskih teatriv vona bula postavlena u Vidni 24 veresnya 1892 roci poryad z inshimi robotami firmi Soncono Kompozitor nikoli ne viyavlyav osoblivoyi simpatiyi do cogo tvoru Vin neohoche pogodivsya vzyatisya za temi tvoru i poklasti jogo na muziku dlya togo shob dogoditi Soncono ta uniknuti vidmovi vid ridkisnoyi profesijnoyi mozhlivosti Vtrata orkestrovoyi partituri zavadila suchasnomu vidrodzhennyu cogo tvoru chiyi svizhi ta vluchni melodiyi vse taki mozhna pobachiti v transkripciyi dlya golosu ta fortepiano U cej chas v 1890 1892 rokah Chilea vikladav v Neapolitanskoyi konservatoriyi garmoniyu i gru na fortepiano Bagato podorozhuvav po mistah Italiyi v 1892 1896 rokah zhiv v Milani buv profesorom muzichno teoretichnih predmetiv Muzichnogo institutu u Florenciyi v 1896 1904 rokah U 1897 roci 27 listopada teatr Liriko v Milani pobachiv prem yeru tretoyi operi Chilea Arlezianka fr L Arlesienne divchina z Arlya za p yesoyu Alfonsa Dode z libretto Sered spivakiv buv molodij Enriko Karuzo yakij z velikim uspihom vikonav ariyu Lamento di Federico E la solita storia del pastore romans yakij zberig zhivu pam yat pro operu azh do nashih dniv Naspravdi Arlezianka zaznala nevdachi prote Chilea perekonavshis u cinnosti tvoru neodnorazovo namagavsya vipraviti tvir vnosyachi kardinalni ta detalni zmini protyagom reshti svogo zhittya U partituri yaku mi chuyemo sogodni vazhko znajti takt yakij povnistyu ne vidriznyayetsya vid originalu Odnak pereroblena opera vse she ne mala uspihu okrim korotkogo periodu 1930 h rokiv koli vona otrimala politichnu pidtrimku yaku kompozitor otrimav shlyahom osobistogo kontaktu z Mussolini Znovu v Teatri Liriko v Milani v 1902 roci 6 listopada i znovu z Enriko Karuzo kompozitor otrimav zahoplenij prijom Adriani Lekuvrer operi na chotiri diyi z libreto Arturo Kolatti postavlenoyi v Parizhi u XVIII stolitti j zasnovanoyi na p yesi Ezhena Skribe Adriana Lekuvrer opera Chilea yaka sogodni najvidomisha dlya svitovoyi auditoriyi vona rozkrivaye spontannist melodijnogo stilyu vzyatogo z neapolitanskoyi shkoli v poyednanni z garmonichnim ta tonalnim vidtinkom na yakij vplinuli francuzki kompozitori taki yak Massne Mavzolej Chilea v Palmi Isnuye nizka prikladiv sho pidtverdzhuyut skromni navichki Chilea yak vikonavcya Za fortepiano Chilea suprovodzhuvav ne nadto elegantno Karuzo pid chas zapisu chastini duetu Non piu nobile v toj samij chas vin robiv she odin zapis iz baritonom De Luka listopad 1902 rik U 1904 roci dlya The Gramophone Company Limited vin akomponuvav tenoru Fernando De Luchiya z ariyeyu L anima ho stanca z Adriani Lekuvrer i z pisneyu Lontananza Kritik Majkl Genstok harakterizuye jogo gru yak kvadratnu i nezhivu Ostannya opera Chilea Gloriya prem yera yakoyi vidbulasya u La Skali v Milani 15 kvitnya 1907 roku z baritonom Arturo Toskanini ce tragediya na tri diyi z libreto Kolatti za motivami p yesi Viktoriana Sardu Opera bula znyata lishe pislya dvoh postanovok i nevdacha cogo tvoru navit nezvazhayuchi na te sho kompozitor namagavsya piznishe jogo pereglyanuti bulo dostatnoyu shob zmusiti jogo nazavzhdi vidmovitisya vid opernoyi sceni Odnak ye natyaki na deyaki pizni nezdijsneni operni proyekti yaki isnuyut yak chastini abo eskizi libreto taki yak Il ritorno dell amore Renato Simoni Malena Ettore Moshino ta La rosa di Pompei takozh Moshino Deyaki dzherela takozh posilayutsya na operu 1909 roku zavershenu ale nikoli ne vikonanu pid nazvoyu Il matrimonio selvaggio ale ne zbereglosya yiyi zhodnoyi kopiyi i sam Chilea ne zgaduvav pro neyi u svoyih tomah spogadiv Ricordi Tim ne mensh vin prodovzhuvav pisati kamernu muziku ta deyaku orkestrovu muziku U 1913 roci vin napisav simfonichnu poemu na chest Dzhuzeppe Verdi na virshi Sema Benelli yaka vpershe buv vikonana v Teatri Karlo Feliche v Genuyi Pislya cogo vin prisvyativ sebe golovnim chinom osviti j stav direktorom konservatoriyi Vinchenco Bellini v Palermo a potim v svoyij alma mater Konservatoriyi San P yetro Mazhella v Neapoli de vin zakinchiv svoyu vikladacku kar yeru v 1936 roci U 1928 roci zasnuvav pri nij muzichno istorichnij muzej V ostanni roki u kompozitora propav zir ale jogo rozum buv dostatno aktivnim shob zaohochuvati ta pracyuvati iz todishnimi spivakami Sered jogo ostannih muzichnih zanyat bula pidtrimka soprano Magdi Olivero 1910 2014 vistupami yakoyi u golovnij roli Adriani Lekuvrer vin osoblivo zahoplyuvavsya Chilea pomer 20 listopada 1950 roku u Varacce mistechku poblizu Savoni v Liguriyi yake nadalo jomu titul pochesnogo gromadyanina i de vin proviv ostanni roki svogo zhittya Na jogo chest buli perejmenovani Konservatoriya muziki ta Komunalnij teatr Redzho Kalabriyi a jogo ridne mistechko Palmi zbuduvalo na jogo chest mavzolej prikrashenij scenami z mitu pro Orfeya TvoriOperi Dzhina lyutij 1889 rik teatr Konservatoriyi San P yetro Mazhella Neapol Tilda kviten 1892 rik Teatr Palyano Florenciya listopad 1897 rik Teart Liriko Milan persha redakciya zhovten 1898 rik Milan druga redakci 1910 rik tretya redakciya 1937 rik Adriana Lekuvrer listopad 1902 rik Teatr Liriko Milan Gloriya kviten 1907 rik La Skala Milan redakciya 1932 Inshi tvori Arkush albomu Foglio d album Op 41 Krapli Rosi Gocce di rugiada Motovilo L arcolaio Melodiya do mazhor Simfonichna poema na chest Dzhuzeppe Verdi Romans lya mazhor Sonata dlya violoncheli ta fortepiano re mazhor Op 38 1888 Vals u re bemol mazhor Golos i fortepiano Romans tekst Dzhuzeppe Florio 1883 Litaniya I tekst z Litaniyi Loreto 1887 Litaniya II tekst z Litaniyi Loreto 1887 Bionda larva tekst Enriko Golisiyani 1888 Serenata L aere imbruna tekst Dzhuzeppe Pessina Il mio canto tekst Anzhelo Bignotti Serenata Mormorante di tenero desio tekst P Dzho Non ti voglio amar tekst Dzhuzeppe Pessina 1890 Alba novella tekst Leopoldo Marenko 1897 Lontananza tekst Romeo Karugati I versiya 1904 II versiya 1944 Mazurka tekst A Villa 1904 Nel ridestarmi tekst Felis Sofre 1921 Vita breve Una lettera tekst Enni Vivanti 1921 1923 Mariya Mare tekst Karmelo Pudzhi 1933 Ninnananna popolare savoiarda tekst perekladenij Dzhordzhio Nataletti 1934 Salute o genti umane affaticate tekst Dzhozue Karduchchi I versiya 1934 II versiya 1943 Dolce amor di Povertade tekst anonimnij 1943 Statuit ei Dominus tekst iz Mudrosti Siraha Bibliya 1943 Tre vocalizzi da concerto 1928 I Gaiezza II Dolore III Festosita Tre vocalizzi 1930 I Dolore II Voce Media III Voce AcutaPrimitkiBibliotheque nationale de France BNF platforma vidkritih danih 2011 d Track Q19938912d Track Q54837d Track Q193563 SNAC 2010 d Track Q29861311 International Music Score Library Project 2006 d Track Q523660 Archivio Storico Ricordi 1808 d Track Q3621644 Encyclopaedia Britannica d Track Q5375741 Franchesko Chilea shtrihi k portretu www operanews ru Procitovano 7 kvitnya 2021 LiteraturaRaffaello De Rensis 2016 Francesco Cilea Rome NeoClassica ISBN 978 88 9374 007 4 La dolcissima effigie Studi su Francesco Cilea a cura di Gaetano Pitarresi Reggio Calabria Laruffa 1994 reprinted 1999 Francesco Cilea documenti e immagini a cura di Maria Grande Reggio Calabria Laruffa 2001 ISBN 88 7221 172 7 ISBN 88 7221 172 7 ta 88 7221 172 7 Francesco Cilea e il suo tempo Atti del Convegno Internazionale di Studi Palmi Reggio Calabria 20 22 ottobre 2000 a cura di Gaetano Pitarresi Reggio Calabria Edizioni del Conservatorio di Musica F Cilea 2002 Francesco Cilea Composizioni vocali da camera Vocal Chamber Music edited by en en Milano 2016 ISMN 9790041413846 ISBN vidsutnij PosilannyaBiografichna hronologiya