Народилася 5 лютого (18 лютого) 1900 року в Балаклії в бідняцькій родині Андрія та Марії Бородавкіних. Навесні 1901, коли Оксані виповнився тільки рік, батько помер від туберкульозу. Мати вийшла ще раз заміж, але новий чоловік безбожно пиячив, і після народження брата Івана, вони розлучились.
У таких умовах, у бідності й злигоднях почалося життя Ксенії Бородавкіної. Дитиною вона співала в церковному хорі в Севастополі, грала на гітарі, рано почала працювати.
1914–1917 — робітниця Севастопольського порту, взуттєвої фабрики, учасниця самодіяльних гуртків. 1918 стала хористкою у трупі Олександра Глазуненка. Восени вступила на правах хористки, а потім і провідної актриси «з голосом» до Херсонського українського музично-драматичного театру під керівництвом Івана Сагатовського.
Померла 15 липня1940 року, на восьмий день після народження другого сина Олександра. Існує версія, що була отруєна за замовленням дружини маршала Тимошенка з ревнощів. Синів взяли товаришки Оксани. Старший Володимир помер через 4 роки від туберкульозу у віці 16 років. Молодший хворів на , все життя носив корсет. Жінка, що стала йому другою матір'ю, зверталася по допомогу до рідного батька Олександра партійного працівника Андрія Чеканюка, але той її вигнав. Вона мусила навіть жебрати. Попри все, Олександр став біологом, захистив дисертацію. Помер у 1999 році.
Могила Оксани Петрусенко на Байковому кладовищі м.Києва (6 сектор, біля церкви)
Наталка («Наталка Полтавка» Миколи Лисенка). Саме ця партія принесла Оксані народну славу. Її виконання, на думку знавців, є шедевром вокальної творчості і наразі не було перевершено.
Одна з вулиць міста Балаклії носить ім'я О. Петрусенко. У вересні 1962 року в районному будинку культури відкрито кімнату-музей О. Петрусенко, а 16 лютого 1991 року в Балаклійському краєзнавчому музеї створено експозицію «О. Петрусенко — видатна українська співачка», яка присвячена її життю і творчості. З 1972 року в останню неділю травня в Балаклії проводяться свята пам'яті О. А. Петрусенко, на яких виступають місцеві аматори.
У 2000 році була випущена поштова марка України, присвячена 100-річчю від дня народження співачки.
2006 — «Портрет. Український соловейко» (Телерадіокомпанія «Глас»)
2006 — Фільм «Сонячна людина» з циклу «Гра долі» (режисер В. Образ, студія ВІАТЕЛ)
Цікаві факти
Саме Оксана Петрусенко дала поштовх до визнання найвідомішої художниці України Катерини Білокур. Навесні 1940 року невідома нікому художниця-самоучка Катерина чує по радіо пісню «Чи я в лузі не калина була» у виконанні Оксани Петрусенко. Почувши її, Катерині здалося, що то саме про неї пісня. Вона написала листа, разом з листом поклала в конверт кілька малюнків і відіслала в Київ Оксані Петрусенко. До листа додає малюнок калини на шматкові полотна. Малюнок вразив співачку. Порадившись із друзями — Василем Касіяном і Павлом Тичиною — вона звертається у , після чого до обласного центру надходить розпорядження знайти Катерину Білокур і поцікавитися її роботами. До Катерини Білокур приїхали фахівці, і у неї почалося нове життя.
«Україна: хроніка подій ХХ століття.» Інститут історії України НАН України
Про нагородження працівників Київської української державної опери і працівників українського ансамблю (Постанова Центрального виконавчого комітету Союзу РСР — 23 березня 1936.) (oldgazette.ru) [ 19 листопада 2011 у Wayback Machine.](рос.)
. Архів оригіналу за 20.03.2012. Процитовано 24.09.2012.
Чому отруїли золотий голос України – Оксану Петрусенко – примадонну української сцени?
Станіслав Цалик (15.07.2010). Оксану Петрусенко отруїла дружина маршала Тимошенка. Gazeta.ua. Процитовано 01.08.2018.
Євген Савенко. Мистецька сторінка. Архів оригіналу за 1 серпня 2018. Процитовано 01.08.2018.
Жадько В. Некрополь на Байковій горі.-К.,2008.-С.152-156,272.
Жадько В. Український некрополь.-К.,2005.-С.261.
Жадько В. Байковий некрополь.-К..2004.-С.84,86,88.
Мистецтво України: Біографічний словник. — К., 1997. — С. 471—472.
Кагарлицький М. Ф. Оксана Петрусенко: Біографічна повість. — К.: Молодь, 1983. — 256 с. — (Серія біографічних творів «Уславлені імена»).
Кагарлицький М. Ф. Легендарна Оксана Петрусенко. — К., 2007.
Мнішек І. Легендарний соловейко: до 120-ліття з дня народження Оксани Петрусенко//https://www.slk.kh.ua.04/02/2020.-№9/22753/.-P.8-9 ; Харківщина:Головна газета Харківщини:Слобідський край:ТОВ:"Слобідський край".-Харків.-2020.-4 лютого.-С.9.-2 рази на тиждень.-№9/22753/.-9000 примірників.
Петрусенко Оксана Андріївна // Шевченківська енциклопедія : у 6 т. / Гол. ред. М. Г. Жулинський. — Київ : Ін-т літератури ім. Т. Г. Шевченка, 2015. — Т. 5 : Пе—С. — С. 107.
Матеріали з музейних фондів та архівні записи співачки
Золоті імена України: Оксана Андріївна Петрусенко
«Ты пела звонко, мощно, несравненно!» «Украинский соловейко» Оксана Петрусенко в контексте истории (рос.)
Оксана Андріївна Петрусенко — найвидатніша представниця української вокальної школи
sevmemorymap.info: Памятная доска на здании театра имени А. В. Луначарского в честь оперной певицы, уроженки Севастополя Оксаны Петрусенко[недоступне посилання з липня 2019](рос.)
Дмитро Білоцерковець: Знищення меморіальної дошки Оксані Петрусенко — черговий прояв ницості російського екстремізму
Український романс «Навгороді коло броду», співає Оксана Петрусенко
Арія Наталки, опера «Наталка полтавка», співає Оксана Петрусенко
Опера «Наталка полтавка», арія Наталки, співає Оксана Петрусенко
Українська пісня «Чи я в лузі не калина була», співає Оксана Петрусенко