Оттонське мистецтво — це стиль дороманського німецького мистецтва, який також стосується деяких витворів мистецтва з Нижніх країн, північної Італії та східної Франції. Назву йому дав історик мистецтв Губерт Янтішек за оттонською династією, яка правила Німеччиною та північною Італією між 919 та 1024 роками за королів/імператорів Генріха I, Оттона I, Оттона II, Оттона III та Генріха II. Разом з , воно є ключовим елементом (бл. 951—1024 рр.). Однак стиль не почався та не скінчився з Оттонською династією, він виник через декілька десятиріч з початку її правління, а завершився десь у ранньому правлінні Салічної династії, яка не має «власного» стилю. На традиційній схемі історії мистецтв, оттонське мистецтво йде слідом за каролінзьким мистецтвом та є попередником романського мистецтва, хоча перехід з обох сторін був поступовий, а не різкий. Як і його попередник, але на відміну від наступника, оттонське мистецтво було переважно стилем, обмеженим декількома невеликими містами періоду та важливими монастирями, дворовими колами імператора та його основних васалів.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemswTDB0eVpYVjZiV2wwWkdWdVozSnZKVU16SlRsR1pXNWZVMlZ1YTNOamFHMWxiSHBsYmk1cWNHY3ZNekF3Y0hndFMzSmxkWHB0YVhSa1pXNW5jbThsUXpNbE9VWmxibDlUWlc1cmMyTm9iV1ZzZW1WdUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Після занепаду імперії Каролінгів, Священна Римська імперія буда відновлена під правлінням саксонської Оттонської династії. Звідси виникла відновлена віра у імперію та реформовану церкву, що створило період підвищеного культурного та мистецького запалу. У цій атмосфері були створені шедеври, які поєднали традиції, якими надихались оттонські майстри: Пізньої Античності, Каролінгів та Візантії. Збережені зразки оттонського мистецтва переважно релігійні, ілюміновані манускрипти та роботи по металу; вони переважно створювались у невеликій кількості центрів для невеликої кількості покровителів з імперського двора або вищих посад церкви. Але багато з нього призначено для демонстрації ширшій публіці, особливо паломникам.
Стиль переважно помпезний та важкий, часто занадто, і початково менш витончений, ніж каролінзькі аналоги, з меншим прямим впливом візантійського мистецтва і меншим розумінням античних зразків, але бл. 1000 року у багатьох роботах виникає вражаюча експресивність та інтенсивність, коли «урочиста монументальність поєднується з яскравою направленістю всередину, неземною, пророцькою якістю з гострою увагою до дійсності, поверхневі патерни з плавних ліній і багатих яскравих кольорів з пристрасною емоційністю».
Контекст
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelUzTDAxbGFYTjBaWEpmWkdWeVgxSmxhV05vWlc1aGRXVnlYMU5qYUhWc1pWOHdNRFF1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFUxbGFYTjBaWEpmWkdWeVgxSmxhV05vWlc1aGRXVnlYMU5qYUhWc1pWOHdNRFF1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Значна кількість оттонського мистецтва віддзеркалювала бажання династії встановити візуальний зв'язок з християнськими правителями Пізньої Античності, такими як Костянтин Великий, Теодоріх Великий та Юстиніан I, та з каролінзькими попередниками, особливо Карлом Великим. Ця мета досягалась по різному. Наприклад, багато з портретів оттонських правителів містять елементи (персоніфікації провінцій чи представників війська чи церкви поруч з імператором) з довгою імперською іконографічною історією. Окрім повторного використання античних мотивів, вилучення сполії з пізньоантичних споруд у Римі та Равенні та їх включення до ототонських споруд було інструментом демонстрації імперської спадкоємності. Це був явний намір Оттона І, коли він вилучив колони, частину порфіру та інші будівельні матеріали з Теодерічного палацу в Равенні та використав їх у своєму новому соборі в Магдебурзі. Портрети правителів мають дуже схожі риси. Наприклад, Коли Оттон III помер, деякі його зображення були повторно названі як портрети Генріха II без змінення індивідуальних рис.
Продовжуючи ті інтенсифікуючи пізні каролінзькі стилі, «презентаційні портрети» покровителів манускриптів дуже поширені в оттонському мистецтві, включаючи єпископів, абатів та абатис, та імператора. У деяких випадках послідовні мініатюри показують цілий ряд передач: у Хорнбаському сакраментарії писар презентує книгу абату, абат презентує її Св. Пірміну, засновнику абатства, він презентує її Св. Петру, а вже він Ісусу Христу, що разом зі ілюмінованими таблицями на звороті займає 8 сторінок, для підкреслення єдності та важливості «ієрархії» між церквою та державою, землею та небом. Молитовник Гертруди також має чотири сторінки з презентаційними сценами, по дві на розворот.
Візантійське мистецтво також продовжувало впливати, особливо з одруженням Оттона II на грецькій принцесі Феофано, а імпортовані візантійські елементи, переважно роботи по емалі та слоновій кістці, часто включались у оттонські роботи по металу, особливо обкладинки книжок. Однак, якщо якісь грецькі майстри і працювали у Німеччині того часу, вони залишили значно менше слідів, ніж їх попередники у каролінзький період. Манускрипти писались та ілюмінувались монахами зі спеціалізованими навичками і збереглися деякі імена, але не має свідчень про імена майстрів по металу, емалі та слоновій кістці, які, традиційно вважається, були мирянами, хоча існувало декілька майстерень по золоту при монастирях Раннього Середньовіччя, а в монастирях працювали послушники та помічники — миряни. Хоча світські прикраси забезпечували майстрів золотих справ постійною роботою, різьблення по слоновій кістці було переважно для церковних потреб, і можливо концентрувалось у монастирях, а от фрески на стінах найімовірніше малювались переважно мирянами.
- Оттон II, робота Майстра Грегорі
- Апофеоз Оттона III, Євангелія Ліутара
- Христос коронує Генріха II , з Сакраментарію Генріха II
- Оттон III або Генрих II, якого коронують святі, Бамберзький Апокаліпсис
Манускрипти
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekpsTDBOdlpHVjRSV2RpWlhKMGFTMUdiMnd3TlRKMkxWSmxjM1Z5Y21WamRHbHZiazltVEdGNllYSjFjeTVxY0djdk1qSXdjSGd0UTI5a1pYaEZaMkpsY25ScExVWnZiREExTW5ZdFVtVnpkWEp5WldOMGFXOXVUMlpNWVhwaGNuVnpMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Оттонські монастирі створили більшість з найрозкішніших середньовічних ілюмінованих манускриптів. На той час вони були основною формою мистецтва і монастирі отримували пряме покровительство імператорів та єпископів, мали найкраще обладнання та таланти. Діапазон сильно ілюмінованих текстів був переважно обмежений основними літургічними книгами (на відміну від Каролінзького Відродження)s, а мирських книг було створено дуже мало.
На відміну від манускриптів інших періодів, тут часто можливо визначили, хто замовив або отримав манускрипт, але не те, де він був створений. Деякі манускрипти також містять досить великі цикли наративного мистецтва, наприклад 16 сторінок Золотого кодексу з Ехтернаха присвячені «стрічкам» у три рівні зі сценами з Земного життя Христа та його учнів Сильно ілюміновані манускрипти отримували багаті коштовні обкладинки, а їх сторінки певно бачили лише небагато людей; за доступною інформацією, їх проносили у великих ходах оттонських церков у закритому вигляді, щоб продемонструвати обкладинку.
Не збереглося оттонських манускриптів, датованих раніше 960-х років, коли були створені книги так званої «групи Ебурнанта», можливо у Лорші, оскільки декілька мініатюр у Кодексі Геро (тепер Дармштадт), найраннішому та найрозкішнішому з групи, копіюють мініатюри з каролінзького Золотого кодексу з Лорша. Це перша стилістична група традиційної «Школи Райхенау». Два інші манускрипти групи — сакраментарії Хорнбаха та Петерсгаузена.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5rTDAxbGFYTjBaWEpmWkdWeVgxSmxhV05vWlc1aGRXVnlYMU5qYUhWc1pWOHdNRFV1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFUxbGFYTjBaWEpmWkdWeVgxSmxhV05vWlc1aGRXVnlYMU5qYUhWc1pWOHdNRFV1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Ряд важливих манускриптів, створених починаючи з цього часу у виразній групі стилів, як правило приписуються скрипторію острівного монастиря Райхенау на Боденському озері, попри відсутність задовільних доказів, які пов'язують їх з цим монастирем. К. Р. Додвел є одним з противників такої думки та вважав, що вони були створені у Лорші та Трірі. Де б вона не розташовувалась, «школа Райхенау» спеціалізувалась на євангелістаріях та інших літургійних книгах, і багато з них були на замовлення імператора, напр. Мюнхенські Євангелія Оттона III (бл. 1000) та Перископи Генріха II (Мюнхен, Баварська національна бібліотека. clm. 4452, бл. 1001—1024). Через їх надзвичайну якість, манускрипти Райхенау 2003 року були додані до міжнародного реєстру ЮНЕСКО «Пам'ять світу».
Найважливіші манускрипти «школи Райхенау» поділяють на три групи, всі названі за іменами писарів, які присутні в цих книгах За «групою Ебурнанта», про яку написано вище, йшла «група Рудпрехта», названа за іменем писаря молитовника Гертруди; Додвел створення цієї групи приписує Тріру. Аахенські Євангелія Оттона III, також знані як , дали назву третій «групі Ліутара», більшість з яких створена в 11 ст., у стилі, який сильно контрастує з попередніми, хоча все одно відноситься більшістю науковців до Райхенау, а Додвелом — до Тріра.
Видатним мініатюристом «групи Рудпрехта» був так званий Майстер Registrum Gregorii, або Майстер Грегорі, чиї роботи в певних аспектах надихалась ілюмінаціями манускриптів Пізньої Античності, і чиї мініатюри є видатними у чутливості до переходів тонів, відчутті ритму композиції, особливому дотику скромності та рівноваги. Він працював переважно у Трірі у 970-980-х роках та був відповідальний за декілька мініатюр у впливовому Кодексі Егберта, євангелістарії, створеному для архієпископа Егберта Трірського, ймовірно у 980-ті. Однак більшість з 51 зображень книги, які є першим розширеним циклом зображень Земного життя Христа у західноєвропейському манускрипті, були виконані двома монахами з Райхенау, які названі та зображені на одній з мініатюр.
Стиль «групи Ліутара» є дуже відмінний та віддаляється, а не наближається до класичних традицій; він «довів транцендальність до крайності», з «видимою схематизацією форм та кольорів», «пласкими формами, концептуалізованими одежами та експансивними жестами».. Задній план часто складається зі смужок кольорів символічного, а не натуралістичного витоку, розмір фігур позначає їх важливість, а «наголос не на русі, а на жесті та погляді» Це спрощення швидко стало візуальною мовою по всій середньовічній Європі.
Ця група манускриптів була створена в період між 990-ми та 1015 р. або пізніше, до основних манускриптів належать , та том біблійного коментаря до нього, та , найкраще відомий та екстремальний манускрипт з групи, де «стиль фігур став монументальнішим та піднесенішим, але одночасно тонким у щільності, нематеріальним, просто кольоровими силуетами на фоні мерехтливої безодні». Група запровадила у західноєвропейську ілюмінацію фон з чистого золота.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelZqTDBOdlpHVjRRWFZ5WlhWelJYQjBaWEp1WVdObGJuTnBjMlkzTm1aRVpYUmhhV3d1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFVOdlpHVjRRWFZ5WlhWelJYQjBaWEp1WVdObGJuTnBjMlkzTm1aRVpYUmhhV3d1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Дві мініатюри-присвячення, додані до Егмондівського євангелія бл. 975 р., демонструють менш розвинену нідерландську версію оттонського стиля. У регенсбурзькому абатстві Св. Еммерама зберігався впливовий каролінзький , який ймовірно вчинив вплив на стиль з «проникливими лініями та дуже формальною організацією сторінки», давши Кодексу Ути (бл. 1020 р.) складні схеми, де «смужки золота окреслюють фігури колами, квадратами, еліпсами та ромбами», а написи вписані у малюнок, підкреслюючи його складний теологічний символізм. Цей стиль мав значний вплив на романське мистецтво у декількох засобах вираження.
Ехтернахське абатство стало важливим за абата Гумберта (при владі 1028—1051 рр.), і сторінки (на відміну від обкладинки) Золотого кодексу Ехтернаха було створено там; за ними створили Золоті Євангелія Генріха III у 1045–46 рр., які він подарував Шпаєрському собору (зараз в Ескоріалі), основна праця школи. Генріх ІІІ також замовив там Уппсальські Євангелія для собору цього міста (зараз в бібліотеці університету). Іншими важливими скрипторіями оттонської доби були скрипторії у Зальцбурзі, Гільдесгаймі, Корве, Фульді та Кельні, де був створений Кодекс Хітди.
Галерея зображень «Христос вгамовує шторм»
Ця сцена часто включалась у оттонські цикли «Житія Христового». На багатьох Ісус (з німбом з вписаним хрестом) зображений двічі, один раз сплячим, і другий раз — вгамовуючим шторм.
- Кодекс Егберта, між 977 та 993
- Фреска в Оберцеллі, бл. 1000
- Мюнхенські Євангелія Оттона III; внизу, екзорцизм гадаренської свині
- Кодекс Хітди, Кельн, після 1000
Робота по металу та емалі
Значна частина церковних предметів — хрести, релікварії, фасади вівтарів та обкладинки книжок або робились з золота, або покривались його шаром, прикрашались коштовним камінням, емаллю, кристалами та камеями. Це було традиційно, але в оттонському мистецтві отримало свої особливості — дуже насичене прикрашення поверхні, часто дорогоцінні каміння піднімались над основною поверхнею на маленьких золотих баштах, оточувались проєкціями «вуликів» з золотого дроту, а карбовані по золоту рельєфи заповнювали ділянки між пластинами емалі та прикрасами з дорогоцінного каміння. Реліквій набували все більшої важливості, деколи політичної, а тому створювались все багатші релікварії для їх зберігання. У таких витворах дорогоцінні камені не лише створювали враження багатства, а й давали уявлення про дорогоцінну природу Небесного Єрусалиму, крім того існувала віра, що певні види каменів мають могутні властивості у різних «наукових», медичних та магічних аспектах, як було зазначено у популярних лапідарних книгах. Декілька вцілілих зразків світських прикрас мають схожий стиль, у тому числі дитяча корона Оттона III, які він подарував скульптурі Ессенської Золотої Мадонни, коли виріс з неї
Збережені зразки crux gemmata або процесійних хрестів включають вражаючу групу у скарбниці . Декілька абатис Ессенського абатства були принцесами Оттонської династії. Хрест Оттона та Матільди, Хрест Матільди та Ессенський хрест з великими емалями ймовірно всі були подаровані Матільдою, абатисою Ессенською († 1011), а четвертий — Хрест Феофано, потрапив в абатство десь через 50 років. Лотарський хрест (Аахен) та Імперський хрест (Відень) були частиною імперської процесії; у Відні також зберігається Імперська корона Священної Римської Імперії. Схожий стиль має обкладинка Золотого кодексу з Ехтернаха (Німецький національний музей, Нюрнберг). До інших важливих зразків роботи по металу належать релікварій Св. Андрія (Трір) та золоті фасади вівтарів з Палацової каплиці, Аахен, та Базельського кафедрального собору (зараз у Парижі). У Палацовій каплиці також зберігається амвон Генріха II. Важливими попередниками стилю, створеними на декілька десятиріч раніше, є пізньо-каролінзькі верхня обкладинка Євангелій Ліндау (Морганівська бібліотека і музей, Нью-Йорк) та Кіборій Арнульфа (Мюнхен); вони ймовірно були створені в тій самій майстерні.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemt3TDBOb2NtbHpkSFZ6Y3lWRE15VkJOSFZzWlY4MkxtcHdaeTh5TWpCd2VDMURhSEpwYzNSMWMzTWxRek1sUVRSMWJHVmZOaTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Також створювались великі об'єкти з недорогоцінних металів. Найранніші вцілілі зразки — кінця оттонського періоду, великий канделябр в Ессені та видатна колекція амбітних великих бронзових виробів та менших срібних у Гільдесгаймському соборі з часів єпископа Бернварда († 1022), який сам був митцем, хоча його біограф був незвично правдивим та написав, що він не досяг «піку ідеалу». Найвідомішими з цих робіт є пара церковних дверей, , з біблійними сценами на бронзових рельєфах, кожен з яких виплавлений як цільний предмет, де прості композиції передають їх значення емпатичними жестами, схоже на мініатюри Райхенау того ж періоду, а також бронзова , виплавлена як цілий полий предмет, висотою майже чотири метри, яка колись була основою для хреста. Її незвична форма прикрашена 24 сценами з життя Христового у безперервній смузі, яка обертається довкола колони схоже на зображення на колоні Траяна та інших давньоримських зразках.
Бл. 980 року архієпископ Егберт Трірський ймовірно створив у Трірі основну в Німеччині оттонську майстерню, яка виробляла перегородчасту емаль (cloisonné enamel). Вважається, що вона виконувала замовлення і для інших мистецьких центрів, а після його смерті у 993 році ймовірно переїхала до Ессена. Протягом цього період майстерня наслідувала раніші візантійські техніки, використовуючи техніку senkschmelz («втопленої емалі») на додачу до вже відомої техніки vollschmelz («повне покриття емаллю»). Маленькі пластини з рослинними декоративними мотивами продовжували виконуватись у техніці vollschmelz, а фігури тепер були переважно у техніці senkschmelz, оточені рівною золотою поверхнею, в якій були викарбувані контури фігури. На Ессенському хресті (зображення вище) можна побачити обидві ці техніки.
Галерея бронзових виробів
- Канделябр абатиси Матільди, Ессенський собор, бл. 1000
- Бернвардські двері у Гільдесгаймському соборі, бл. 1015
- "Вигнання Адама та Єви", Бернвардські двері
- Бронзова Бернвардська колона у Гільдесгаймі
Різьблення по слоновій кістці
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlE0TDBOb2NtbHpkRjlOWVdka1pXSjFjbWRmUTJGMGFHVmtjbUZzWDAxbGRGODBNUzR4TURBdU1UVTNMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFEYUhKcGMzUmZUV0ZuWkdWaWRYSm5YME5oZEdobFpISmhiRjlOWlhSZk5ERXVNVEF3TGpFMU55NXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Протягом оттонського періоду була створена велика кількість дуже витонченої невеликої скульптури зі слонової кістки; основним центром ймовірно був Мілан, з іншими центрами в Трірі та інших містах Німеччини та Франції. Збереглося багато витягнутих панелей з рельєфами, які колись прикрашали обкладинки книг (або й досі прикрашають); їх основним мотивом було «Розп'яття Христове». Вони та іншші предмети в цілому продовжувати каролінзьку іконографію, але в суттєва іншому стилі.
За своєю формою група з чотирьох оттонських була зразком нового напрямку у різьбленні по слоновій кістці, який майже на з'являється після цього періоду. Сітули були літургійними сосудами, в яких зберігалась освячена вода, і до того їх робили переважно з дерева чи бронзи, з прямими стінками та з ручкою. Кропило занурювалось у сітулу, а потім ним обприскували парафіян чи інші об'єкти. Однак чотири оттонські зразки з 10 ст. зроблені з цілого шматка слонового бивня, і тому трохи розширюються догори; всі вони багато прикрашені різьблені сценами та фігурами на різних рівнях, та ймовірно були виготовлені для імператорського двору:
- сітула Василевського 920 року, що зберігається у Музеї Вікторії та Альберта, Велика Британія, прикрашена сценами Земного життя Христа на двох рівнях,
- «сітула Готфреда» бл. 980 року, що зберігається in Міланському соборі. На ній є напис, що архієписком Готфредус презентував її в очікуванні візиту імператора,
- сітула у скарбниці Аахенського собору, найпізніше виготовлена (бл. 1000 року у Трірі) та прикрашена дорогоцінним камінням, на ній зображений імператор на троні, оточений Папою Римським та архієпископами;
- та сітула у Музеї мистецтва Метрополітен, США.
Серед різних майстерень різьблення по слоновій кістці, особливу витончені та виразні роботи створювала майстерня (можливо в Трірі), яка створила панель обкладинки Золотого кодексу з Ехтернаха та два крила диптиха (показані в галереї нижче), вона мала «видатне розуміння людської форми … [та] здатність до роботи з цим матеріалом».
Дуже важлива група пластин, зараз розкидана по декількох колекціях, була ймовірно замовлена (можливо Оттоном I) для Магдебурзького собору та має назви «Магдебурзькі пластини», «пластини з магдебурзького антепендіуму» та схожі. Вони ймовірно були створені у Мілані бл. 970 року для прикрашення великої пласкої поверхні; хоча були це двері, антепендіум чи передні сторона вівтаря, обкладинка дуже великої книги, амвон чи щось інше, є предметом жвавої дискусії. Кожна майже квадратна пластина має розмір 13x12 см, з рельєфом сцени з земного життя Христа всередині пласкої рами; одна пластина у Музеї мистецтва Метрополітен, США, має сцену «присвяти», де коронований монарх дарує Христу модель церкви, що переважно інтерпретується як Оттон І з Магдебурзьким собором. Всього збереглося 17 пластин, ймовірно менше половини оригінальної кількості. Пластини мали фонові ділянки, на яких слонова кістка повністю прорізана і припускається, що оригінально вони мали золоту підкладку.
- Сітула Василевського
- Панелі-диптих "Моїсей отримує Заповіді" та "Фома Невіруючий"
- Панель з обкладинки "Золотого кодексу Ехтернаха", ймовірно тої ж майстерні, що і диптих.
- Розп'яття, ймовірно з обкладинки книги, бл. 1000 р.
Фрески на стінах
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemd4TDFKbGFXTm9aVzVoZFY5UFltVnllbVZzYkY5R2NtVnphMjh4TG1wd1pXY3ZNakl3Y0hndFVtVnBZMmhsYm1GMVgwOWlaWEo2Wld4c1gwWnlaWE5yYnpFdWFuQmxadz09LmpwZWc=.jpeg)
Хоча з документальних джерел відомо, що багато церков були прикрашені великими циклами настінних фресок, вціліло надзвичайно мало, а ті, що є переважно фрагментарні та у поганому стані. Як правило, на них не має свідчень для датування, напр. портретів спонсорів, також у минулому їх могли реставрувати, тому датування є непевним. Більшість вцілілих зразків зосереджені на півдні Німеччини та довкола Фульди у Гессені; хоча є декілька зразків і в північній Італії. Існує запис про те, як єпископ Гебхард з Констанци наймав світських майстрів для циклу фресок (знищені) у заснованому ним абатстві Петерсхаузен (983 р.), і саме миряни ймовірно домінували у мистецтві розпису стін, хоча деколи вони працювали за проєктами ілюмінаторів-монахів. Ці майстри-миряни здається були дуже мобільними: «десь у час створення фресок в Оберцелі у Німеччині працював майстер фресок з Італії, а у Англії — з Німеччини»
Церква Св. Георга в Оберцелі на острові Райхенау містить найкраще відому вцілілу схему фресок, хоча багато з оригінальної праці втрачено, а вцілілі фрески по боках нави постраждали віл часу та реставрації. Найбільші сцени показують дива Христа у стилі, який одночасно має специфічно візантійський вплив у деяких елементах та близькість до манускриптів Райхенау, напр. Мюнхенських Євангелій Оттона III; тому їх переважно датують 980—1000 роками. Ці фрески є одним з основних аргументів на користь того, що абатство Райхенау було в той час важливим центром розпису манускриптів.
Велика скульптура
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlZqTDBkbGNtOXJjbVYxZWw5bWRXeHNYekl3TURVd09UQXpMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFIWlhKdmEzSmxkWHBmWm5Wc2JGOHlNREExTURrd015NXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Збереглося дуже мало зразків різьблення по дереву, але монументальна фарбована фігура Христа на хресті Геро (бл. 965—970, Кельнський собор) є одним з шедеврів оттонського періоду. Її традиційне датування церквою довго піддавалось сумніву, як занадто раннє, однак врешті решт було підтверджене дендрохронологією.
Ессенська Золота Мадонна (бл. 1000 р., Ессенський собор, який раніше був собором монастиря) є фактично єдиним зразком скульптури, яку раніше можна було побачити у багатьох великих церквах. Це невелика скульптура Діви Марії з Дитям, виконана з дерева та вкрита левкасом, а потім золотим листом.
На півночі монументальна скульптура у оттонський період лишалась рідкісною, а от в Італії прикладів було більше, наприклад стукко-рельєфи на ківорії у Сант-Амброджо, Мілан, чи у Сан-Пєтро-аль-Монте, Чивате, які мають схожість з різьбленням по слоновій кістці того ж періоду, а також декілька кам'яних скульптур.
Збереження та історіографія
Збереглися переважно ті витвори оттонського мистецтва, які перебували у володінні церкви та цінувалися за їх зв'язок з імперськими або церковними фігурами того періоду. Дуже часто дорогоцінне каміння з робіт по металу вкрали або продали з перебігом сторіч, і зараз багато зразків їх не мають взагалі або мають сучасні скляні вставки. Як і з іншими періодами, більше збереглося панелей зі слонової кістки (чий матеріал важко використати повторно) для обкладинок книжок ніж металевих обкладинок; але на деяких товстіших панелях на зворотному боці було вирізано новий рельєф.
Багато предметів, про які відомо з письмових джерел, щезли без сліду, і зараз ймовірно ми бачимо лише незначну частину оригінального обсягу створення релікваріїв та ін. Частина виробів була змінена або перероблена у Середньовіччі або пізніше. Найкращий шанс на виживання мали манускрипти, які пережили великі пожежі у бібліотеках. Більшість важливих артефактів оттонського періоду залишаються у німецьких колекціях, часто все ще у бібліотеках чи скарбницях при церквах.
Сам термін «оттонське мистецтво» з'явився лише 1890 року, а у наступне десятиріччя здійснювались його перші серйозні дослідження; у наступні декілька десятиріч у предметі домінували німецькі історики мистецтв, які досліджували переважно манускрипти, крім досліджень різьблень по слоновій кістці та скульптури в цілому Адольфом Гольдшмідтом. Ряд виставок, проведених у Німеччині після Другої світової війни дозволили ознайомити з предметом ширшу публіки та продемонструвати інші мистецькі засоби періоду, крім ілюмінацій в манускриптах. Виставка 1950 року в Мюнхені «Ars Sacra» («священне мистецтво» латиною) використала цей термін для релігійних виробів по металу та пов'язаних з ними виробів зі слонової кістки та емалі. В цілому, оттонське ілюмінування манускриптів не достатньо представлено в іншомовних дослідженнях історії мистецтв
Примітки
- . Архів оригіналу за 22 серпня 2011. Процитовано 26 травня 2016.
- Suckale-Redlefsen, 524
- Beckwith, 81–86; Lasko, 82; Dodwell, 123—126
- Honour and Fleming, 277
- Dodwell, 123; та Garrison
- на противагу цьому, не має вцілілих зразків прижиттєвих портретів Карла I Великого в манускриптах
- Центральна бібліотека Золотурна Codex U1 (колишня скарбниця собору), фоліо від 7v до 10r; Alexander, 89–90; Legner, Vol 2, B2, всі вісім сторінок показані на ст.. 140—141; Dodwell, 134
- поширене припущення, на противагу дивись Suckale-Redlefsen, 98
- Metz, 47–49
- Metz; Dodwell, 144
- Suckale-Redlefsen, 98
- порівняйте зображення Св. Івана у Кодексі Геро та кодексі з Лорша
- Dodwell, 134; Beckwith, 92–93
- Dodwell, 130, його детальне обґрунтування у: C.R. Dodwell et D. H. Turner (eds.), Reichenau reconsidered. A Re-assessment of the Place of Reichenau in Ottonian Art, 1965, Warburg Surveys, 2. Див. Backhouse, 98 щодо німецьких науковців, які сумніваються у традиційній школі Райхенау. Garrison, 15, підтримує традиційну точку зору.
- Illuminated manuscripts from the Ottonian period produced in the monastery of Reichenau (Lake Constance). UNESCO. Процитовано 6 липня 2014.
- Або принаймні за іменами монахів, зображених та підписаних у книгах
- Dodwell, 134—144; Backhouse скептичний до Тріра як великого центру манускриптів; Beckwith, 96–104 підкреслює мобільність ілюмінаторів
- Dodwell, 141—142; Lasko, 106—107
- Dodwell, 134—142
- Beckwith, 104, 102
- Beckwith, 108—110
- Beckwith, 112
- Dodwell, 151—153; Garrison, 16-18
- Dodwell, 144—146
- Dodwell, 153–15
- Dodwell, 130—156; Beckwith, 92–124; Legner має каталог манускриптів, створених у Кельні або зараз розташованих там
- Lasko, Part Two (pp. 77–142)
- Lasko, 94–95; Henderson, 15, 202—214; див. Head для аналізу політичного значення релікваріїв, замовлених Егбертом Трірським.
- Metz, 26–30.
- Lasko, 94-95; також ця броша у Музеї мистецтва Метрополітен, США.
- Lasko, 99–109; Beckwith, 138—142
- Metz, 59–60; Lasko, 98; Beckwith, 133—134.
- Henderson, 15; Lasko, 96–98; Head.
- Lasko, 129—131; Beckwith, 144—145.
- Lasko, 64–66; Beckwith, 50, 80.
- Lasko, 111—123; Beckwith, 145—149
- Lasko, 120—122
- Lasko, 95–106; Beckwith, 138—142
- Beckwith, 126—138; Lasko, 78–79, 94, 106—108, 112, 131
- Сітула Василевського у Музеї Вікторії та Альберта
- . Архів оригіналу за 22 лютого 2014. Процитовано 26 травня 2016.
- Lasko, 92-3
- . Архів оригіналу за 22 липня 2011. Процитовано 26 травня 2016.
- зображення сітули музею Метрополітен
- Beckwith, 133—136
- Lasko, 87–91; Williamson, 12; Beckwith, 126—129.
- Dodwell, 127—128; Beckwith, 88–92
- Dodwell, 130; італійцем був «Йоганн Італікус», якого деколи об'єднують з майстром Грегорі, див. Beckwith, 103
- Dodwell, 128—130; Beckwith, 88–92; Backhouse, 100
- Beckwith, 142; Lauer, Rolf, у Legner, III, 142 (нім.)
- Beckwith, 150—152 Lasko, 104
- Beckwith, 132
- Legner, Vol 2 pp. 238—240
- Suckale-Redlefsen, 524—525
- Review by Karen Blough of The Uta Codex: Art, Philosophy, and Reform in Eleventh-Century Germany by Adam S. Cohen, Speculum , Vol. 78, No. 3 (Jul., 2003), pp. 856—858, JSTOR
Джерела
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Оттонське мистецтво |
- Alexander, Jonathan A.G., Medieval Illuminators and their Methods of Work, 1992, Yale UP,
- Backhouse, Janet, «Reichenau Illumination: Facts and Fictions», review of Reichenau Reconsidered. A Re-Assessment of the Place of Reichenau in Ottonian Art by C. R. Dodwell; D. H. Turner, The Burlington Magazine, Vol. 109, No. 767 (Feb., 1967), pp. 98–100, JSTOR
- Beckwith, John. Early Medieval Art: Carolingian, Ottonian, Romanesque, Thames & Hudson, 1964 (rev. 1969),
- Calkins, Robert G.; Monuments of Medieval Art, Dutton, 1979,
- Cherry, John, Medieval Goldsmiths, The British Museum Press, 2011 (2nd edn.),
- Dodwell, C.R.; The Pictorial arts of the West, 800—1200, 1993, Yale UP,
- Garrison, Eliza; Ottonian Imperial Art and Portraiture. The Artistic Patronage of Otto III and Henry II, 2012, Ashgate Publishing Limited, , Google books
- Henderson, George. Early Medieval, 1972, rev. 1977, Penguin
- Head, Thomas. «Art and Artifice in Ottonian Trier.» Gesta, Vol. 36, No. 1. (1997), pp 65–82.
- Hugh Honour and John Fleming, A World History of Art, 1st edn. 1982 (many later editions), Macmillan, London, page refs to 1984 Macmillan 1st edn. paperback.
- Lasko, Peter, Ars Sacra, 800—1200, Penguin History of Art (now Yale), 1972 (nb, 1st edn.),
- Legner, Anton (ed). Ornamenta Ecclesiae, Kunst und Künstler der Romanik. Catalogue of an exhibition in the Schnütgen Museum, Köln, 1985. 3 vols.
- Mayr-Harting, Henry, «Artists and Patrons» in The New Cambridge Medieval History: Volume 3, C.900-c.1024, eds. Timothy Reuter, Rosamond McKitterick, 1999, Cambridge University Press, , 9780521364478
- Metz, Peter (trans. Ilse Schrier and Peter Gorge), The Golden Gospels of Echternach, 1957, Frederick A. Praeger, LOC 57-5327
- Suckale-Redlefsen, Gude, review of Mayr-Harting, Henry, Ottonian Book Illumination. An Historical Study, The Art Bulletin, Vol. 75, No. 3 (Sep., 1993), pp. 524–527, JSTOR
- Swarzenski, Hanns. Monuments of Romanesque Art; The Art of Church Treasures in North-Western Europe, Faber and Faber, 1974,
- Williamson, Paul. An Introduction to Medieval Ivory Carvings, 1982, Office of Public Sector Information for V&A Museum,
Подальше читання
- Mayr-Harting, Henry, Ottonian Book Illumination. An Historical Study, 1991, 2 vols, Harvey Miller (see Suckale-Redlefsen above for review; also there is a 1999 single volume edition)
Посилання
- Sorabella, Jean. «Ottonian Art». In Heilbrunn Timeline of Art History. New York: The Metropolitan Museum of Art, 2000–. (September 2008)
- Стаття «оттонське мистецтво» у Encyclopædia Britannica Online.(англ.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Ottonske mistectvo ce stil doromanskogo nimeckogo mistectva yakij takozh stosuyetsya deyakih vitvoriv mistectva z Nizhnih krayin pivnichnoyi Italiyi ta shidnoyi Franciyi Nazvu jomu dav istorik mistectv Gubert Yantishek za ottonskoyu dinastiyeyu yaka pravila Nimechchinoyu ta pivnichnoyu Italiyeyu mizh 919 ta 1024 rokami za koroliv imperatoriv Genriha I Ottona I Ottona II Ottona III ta Genriha II Razom z vono ye klyuchovim elementom bl 951 1024 rr Odnak stil ne pochavsya ta ne skinchivsya z Ottonskoyu dinastiyeyu vin vinik cherez dekilka desyatirich z pochatku yiyi pravlinnya a zavershivsya des u rannomu pravlinni Salichnoyi dinastiyi yaka ne maye vlasnogo stilyu Na tradicijnij shemi istoriyi mistectv ottonske mistectvo jde slidom za karolinzkim mistectvom ta ye poperednikom romanskogo mistectva hocha perehid z oboh storin buv postupovij a ne rizkij Yak i jogo poperednik ale na vidminu vid nastupnika ottonske mistectvo bulo perevazhno stilem obmezhenim dekilkoma nevelikimi mistami periodu ta vazhlivimi monastiryami dvorovimi kolami imperatora ta jogo osnovnih vasaliv Essenskij hrest z dorogocinnim kaminnyam ta emalyami u tehnici senkschmelz bl 1000 r Pislya zanepadu imperiyi Karolingiv Svyashenna Rimska imperiya buda vidnovlena pid pravlinnyam saksonskoyi Ottonskoyi dinastiyi Zvidsi vinikla vidnovlena vira u imperiyu ta reformovanu cerkvu sho stvorilo period pidvishenogo kulturnogo ta misteckogo zapalu U cij atmosferi buli stvoreni shedevri yaki poyednali tradiciyi yakimi nadihalis ottonski majstri Piznoyi Antichnosti Karolingiv ta Vizantiyi Zberezheni zrazki ottonskogo mistectva perevazhno religijni ilyuminovani manuskripti ta roboti po metalu voni perevazhno stvoryuvalis u nevelikij kilkosti centriv dlya nevelikoyi kilkosti pokroviteliv z imperskogo dvora abo vishih posad cerkvi Ale bagato z nogo priznacheno dlya demonstraciyi shirshij publici osoblivo palomnikam Stil perevazhno pompeznij ta vazhkij chasto zanadto i pochatkovo mensh vitonchenij nizh karolinzki analogi z menshim pryamim vplivom vizantijskogo mistectva i menshim rozuminnyam antichnih zrazkiv ale bl 1000 roku u bagatoh robotah vinikaye vrazhayucha ekspresivnist ta intensivnist koli urochista monumentalnist poyednuyetsya z yaskravoyu napravlenistyu vseredinu nezemnoyu prorockoyu yakistyu z gostroyu uvagoyu do dijsnosti poverhnevi paterni z plavnih linij i bagatih yaskravih koloriv z pristrasnoyu emocijnistyu Kontekst Roma Galliya Germaniya ta Sklavniya zasvidchuyut povagu Ottonu III z myunhenskih Yevangelij Ottona III odnogo z manuskriptiv grupi Liutara Znachna kilkist ottonskogo mistectva viddzerkalyuvala bazhannya dinastiyi vstanoviti vizualnij zv yazok z hristiyanskimi pravitelyami Piznoyi Antichnosti takimi yak Kostyantin Velikij Teodorih Velikij ta Yustinian I ta z karolinzkimi poperednikami osoblivo Karlom Velikim Cya meta dosyagalas po riznomu Napriklad bagato z portretiv ottonskih praviteliv mistyat elementi personifikaciyi provincij chi predstavnikiv vijska chi cerkvi poruch z imperatorom z dovgoyu imperskoyu ikonografichnoyu istoriyeyu Okrim povtornogo vikoristannya antichnih motiviv viluchennya spoliyi z piznoantichnih sporud u Rimi ta Ravenni ta yih vklyuchennya do ototonskih sporud bulo instrumentom demonstraciyi imperskoyi spadkoyemnosti Ce buv yavnij namir Ottona I koli vin viluchiv koloni chastinu porfiru ta inshi budivelni materiali z Teoderichnogo palacu v Ravenni ta vikoristav yih u svoyemu novomu sobori v Magdeburzi Portreti praviteliv mayut duzhe shozhi risi Napriklad Koli Otton III pomer deyaki jogo zobrazhennya buli povtorno nazvani yak portreti Genriha II bez zminennya individualnih ris Prodovzhuyuchi ti intensifikuyuchi pizni karolinzki stili prezentacijni portreti pokroviteliv manuskriptiv duzhe poshireni v ottonskomu mistectvi vklyuchayuchi yepiskopiv abativ ta abatis ta imperatora U deyakih vipadkah poslidovni miniatyuri pokazuyut cilij ryad peredach u Hornbaskomu sakramentariyi pisar prezentuye knigu abatu abat prezentuye yiyi Sv Pirminu zasnovniku abatstva vin prezentuye yiyi Sv Petru a vzhe vin Isusu Hristu sho razom zi ilyuminovanimi tablicyami na zvoroti zajmaye 8 storinok dlya pidkreslennya yednosti ta vazhlivosti iyerarhiyi mizh cerkvoyu ta derzhavoyu zemleyu ta nebom Molitovnik Gertrudi takozh maye chotiri storinki z prezentacijnimi scenami po dvi na rozvorot Vizantijske mistectvo takozh prodovzhuvalo vplivati osoblivo z odruzhennyam Ottona II na greckij princesi Feofano a importovani vizantijski elementi perevazhno roboti po emali ta slonovij kistci chasto vklyuchalis u ottonski roboti po metalu osoblivo obkladinki knizhok Odnak yaksho yakis grecki majstri i pracyuvali u Nimechchini togo chasu voni zalishili znachno menshe slidiv nizh yih poperedniki u karolinzkij period Manuskripti pisalis ta ilyuminuvalis monahami zi specializovanimi navichkami i zbereglisya deyaki imena ale ne maye svidchen pro imena majstriv po metalu emali ta slonovij kistci yaki tradicijno vvazhayetsya buli miryanami hocha isnuvalo dekilka majsteren po zolotu pri monastiryah Rannogo Serednovichchya a v monastiryah pracyuvali poslushniki ta pomichniki miryani Hocha svitski prikrasi zabezpechuvali majstriv zolotih sprav postijnoyu robotoyu rizblennya po slonovij kistci bulo perevazhno dlya cerkovnih potreb i mozhlivo koncentruvalos u monastiryah a ot freski na stinah najimovirnishe malyuvalis perevazhno miryanami Otton II robota Majstra Gregori Apofeoz Ottona III Yevangeliya Liutara Hristos koronuye Genriha II z Sakramentariyu Genriha II Otton III abo Genrih II yakogo koronuyut svyati Bamberzkij ApokalipsisManuskriptiKodeks Egberta Voskresinnya Lazara Ruzprehtska grupa Ottonski monastiri stvorili bilshist z najrozkishnishih serednovichnih ilyuminovanih manuskriptiv Na toj chas voni buli osnovnoyu formoyu mistectva i monastiri otrimuvali pryame pokrovitelstvo imperatoriv ta yepiskopiv mali najkrashe obladnannya ta talanti Diapazon silno ilyuminovanih tekstiv buv perevazhno obmezhenij osnovnimi liturgichnimi knigami na vidminu vid Karolinzkogo Vidrodzhennya s a mirskih knig bulo stvoreno duzhe malo Na vidminu vid manuskriptiv inshih periodiv tut chasto mozhlivo viznachili hto zamoviv abo otrimav manuskript ale ne te de vin buv stvorenij Deyaki manuskripti takozh mistyat dosit veliki cikli narativnogo mistectva napriklad 16 storinok Zolotogo kodeksu z Ehternaha prisvyacheni strichkam u tri rivni zi scenami z Zemnogo zhittya Hrista ta jogo uchniv Silno ilyuminovani manuskripti otrimuvali bagati koshtovni obkladinki a yih storinki pevno bachili lishe nebagato lyudej za dostupnoyu informaciyeyu yih pronosili u velikih hodah ottonskih cerkov u zakritomu viglyadi shob prodemonstruvati obkladinku Ne zbereglosya ottonskih manuskriptiv datovanih ranishe 960 h rokiv koli buli stvoreni knigi tak zvanoyi grupi Eburnanta mozhlivo u Lorshi oskilki dekilka miniatyur u Kodeksi Gero teper Darmshtadt najrannishomu ta najrozkishnishomu z grupi kopiyuyut miniatyuri z karolinzkogo Zolotogo kodeksu z Lorsha Ce persha stilistichna grupa tradicijnoyi Shkoli Rajhenau Dva inshi manuskripti grupi sakramentariyi Hornbaha ta Petersgauzena Yavlennya Hrista vivcharyam z Periskopiv Genriha II grupa Liutara zi shkoli Rajhenau Ryad vazhlivih manuskriptiv stvorenih pochinayuchi z cogo chasu u viraznij grupi stiliv yak pravilo pripisuyutsya skriptoriyu ostrivnogo monastirya Rajhenau na Bodenskomu ozeri popri vidsutnist zadovilnih dokaziv yaki pov yazuyut yih z cim monastirem K R Dodvel ye odnim z protivnikiv takoyi dumki ta vvazhav sho voni buli stvoreni u Lorshi ta Triri De b vona ne roztashovuvalas shkola Rajhenau specializuvalas na yevangelistariyah ta inshih liturgijnih knigah i bagato z nih buli na zamovlennya imperatora napr Myunhenski Yevangeliya Ottona III bl 1000 ta Periskopi Genriha II Myunhen Bavarska nacionalna biblioteka clm 4452 bl 1001 1024 Cherez yih nadzvichajnu yakist manuskripti Rajhenau 2003 roku buli dodani do mizhnarodnogo reyestru YuNESKO Pam yat svitu Najvazhlivishi manuskripti shkoli Rajhenau podilyayut na tri grupi vsi nazvani za imenami pisariv yaki prisutni v cih knigah Za grupoyu Eburnanta pro yaku napisano vishe jshla grupa Rudprehta nazvana za imenem pisarya molitovnika Gertrudi Dodvel stvorennya ciyeyi grupi pripisuye Triru Aahenski Yevangeliya Ottona III takozh znani yak dali nazvu tretij grupi Liutara bilshist z yakih stvorena v 11 st u stili yakij silno kontrastuye z poperednimi hocha vse odno vidnositsya bilshistyu naukovciv do Rajhenau a Dodvelom do Trira Vidatnim miniatyuristom grupi Rudprehta buv tak zvanij Majster Registrum Gregorii abo Majster Gregori chiyi roboti v pevnih aspektah nadihalas ilyuminaciyami manuskriptiv Piznoyi Antichnosti i chiyi miniatyuri ye vidatnimi u chutlivosti do perehodiv toniv vidchutti ritmu kompoziciyi osoblivomu dotiku skromnosti ta rivnovagi Vin pracyuvav perevazhno u Triri u 970 980 h rokah ta buv vidpovidalnij za dekilka miniatyur u vplivovomu Kodeksi Egberta yevangelistariyi stvorenomu dlya arhiyepiskopa Egberta Trirskogo jmovirno u 980 ti Odnak bilshist z 51 zobrazhen knigi yaki ye pershim rozshirenim ciklom zobrazhen Zemnogo zhittya Hrista u zahidnoyevropejskomu manuskripti buli vikonani dvoma monahami z Rajhenau yaki nazvani ta zobrazheni na odnij z miniatyur Stil grupi Liutara ye duzhe vidminnij ta viddalyayetsya a ne nablizhayetsya do klasichnih tradicij vin doviv trancendalnist do krajnosti z vidimoyu shematizaciyeyu form ta koloriv plaskimi formami konceptualizovanimi odezhami ta ekspansivnimi zhestami Zadnij plan chasto skladayetsya zi smuzhok koloriv simvolichnogo a ne naturalistichnogo vitoku rozmir figur poznachaye yih vazhlivist a nagolos ne na rusi a na zhesti ta poglyadi Ce sproshennya shvidko stalo vizualnoyu movoyu po vsij serednovichnij Yevropi Cya grupa manuskriptiv bula stvorena v period mizh 990 mi ta 1015 r abo piznishe do osnovnih manuskriptiv nalezhat ta tom biblijnogo komentarya do nogo ta najkrashe vidomij ta ekstremalnij manuskript z grupi de stil figur stav monumentalnishim ta pidnesenishim ale odnochasno tonkim u shilnosti nematerialnim prosto kolorovimi siluetami na foni merehtlivoyi bezodni Grupa zaprovadila u zahidnoyevropejsku ilyuminaciyu fon z chistogo zolota Pracivniki vinogradnika z Zolotogo kodeksi z Ehternaha Dvi miniatyuri prisvyachennya dodani do Egmondivskogo yevangeliya bl 975 r demonstruyut mensh rozvinenu niderlandsku versiyu ottonskogo stilya U regensburzkomu abatstvi Sv Emmerama zberigavsya vplivovij karolinzkij yakij jmovirno vchiniv vpliv na stil z proniklivimi liniyami ta duzhe formalnoyu organizaciyeyu storinki davshi Kodeksu Uti bl 1020 r skladni shemi de smuzhki zolota okreslyuyut figuri kolami kvadratami elipsami ta rombami a napisi vpisani u malyunok pidkreslyuyuchi jogo skladnij teologichnij simvolizm Cej stil mav znachnij vpliv na romanske mistectvo u dekilkoh zasobah virazhennya Ehternahske abatstvo stalo vazhlivim za abata Gumberta pri vladi 1028 1051 rr i storinki na vidminu vid obkladinki Zolotogo kodeksu Ehternaha bulo stvoreno tam za nimi stvorili Zoloti Yevangeliya Genriha III u 1045 46 rr yaki vin podaruvav Shpayerskomu soboru zaraz v Eskoriali osnovna pracya shkoli Genrih III takozh zamoviv tam Uppsalski Yevangeliya dlya soboru cogo mista zaraz v biblioteci universitetu Inshimi vazhlivimi skriptoriyami ottonskoyi dobi buli skriptoriyi u Zalcburzi Gildesgajmi Korve Fuldi ta Kelni de buv stvorenij Kodeks Hitdi Galereya zobrazhen Hristos vgamovuye shtorm Cya scena chasto vklyuchalas u ottonski cikli Zhitiya Hristovogo Na bagatoh Isus z nimbom z vpisanim hrestom zobrazhenij dvichi odin raz splyachim i drugij raz vgamovuyuchim shtorm Kodeks Egberta mizh 977 ta 993 Freska v Obercelli bl 1000 Myunhenski Yevangeliya Ottona III vnizu ekzorcizm gadarenskoyi svini Kodeks Hitdi Keln pislya 1000Robota po metalu ta emaliKut obkladinki Zolotogo kodeksu Ehternaha Codex Aureus of Echternach Trir 980 ti Znachna chastina cerkovnih predmetiv hresti relikvariyi fasadi vivtariv ta obkladinki knizhok abo robilis z zolota abo pokrivalis jogo sharom prikrashalis koshtovnim kaminnyam emallyu kristalami ta kameyami Ce bulo tradicijno ale v ottonskomu mistectvi otrimalo svoyi osoblivosti duzhe nasichene prikrashennya poverhni chasto dorogocinni kaminnya pidnimalis nad osnovnoyu poverhneyu na malenkih zolotih bashtah otochuvalis proyekciyami vulikiv z zolotogo drotu a karbovani po zolotu relyefi zapovnyuvali dilyanki mizh plastinami emali ta prikrasami z dorogocinnogo kaminnya Relikvij nabuvali vse bilshoyi vazhlivosti dekoli politichnoyi a tomu stvoryuvalis vse bagatshi relikvariyi dlya yih zberigannya U takih vitvorah dorogocinni kameni ne lishe stvoryuvali vrazhennya bagatstva a j davali uyavlennya pro dorogocinnu prirodu Nebesnogo Yerusalimu krim togo isnuvala vira sho pevni vidi kameniv mayut mogutni vlastivosti u riznih naukovih medichnih ta magichnih aspektah yak bulo zaznacheno u populyarnih lapidarnih knigah Dekilka vcililih zrazkiv svitskih prikras mayut shozhij stil u tomu chisli dityacha korona Ottona III yaki vin podaruvav skulpturi Essenskoyi Zolotoyi Madonni koli viris z neyi Zberezheni zrazki crux gemmata abo procesijnih hrestiv vklyuchayut vrazhayuchu grupu u skarbnici Dekilka abatis Essenskogo abatstva buli princesami Ottonskoyi dinastiyi Hrest Ottona ta Matildi Hrest Matildi ta Essenskij hrest z velikimi emalyami jmovirno vsi buli podarovani Matildoyu abatisoyu Essenskoyu 1011 a chetvertij Hrest Feofano potrapiv v abatstvo des cherez 50 rokiv Lotarskij hrest Aahen ta Imperskij hrest Viden buli chastinoyu imperskoyi procesiyi u Vidni takozh zberigayetsya Imperska korona Svyashennoyi Rimskoyi Imperiyi Shozhij stil maye obkladinka Zolotogo kodeksu z Ehternaha Nimeckij nacionalnij muzej Nyurnberg Do inshih vazhlivih zrazkiv roboti po metalu nalezhat relikvarij Sv Andriya Trir ta zoloti fasadi vivtariv z Palacovoyi kaplici Aahen ta Bazelskogo kafedralnogo soboru zaraz u Parizhi U Palacovij kaplici takozh zberigayetsya amvon Genriha II Vazhlivimi poperednikami stilyu stvorenimi na dekilka desyatirich ranishe ye pizno karolinzki verhnya obkladinka Yevangelij Lindau Morganivska biblioteka i muzej Nyu Jork ta Kiborij Arnulfa Myunhen voni jmovirno buli stvoreni v tij samij majsterni Vesillya v Kani Galilejskij na Gildesgajm Takozh stvoryuvalis veliki ob yekti z nedorogocinnih metaliv Najrannishi vcilili zrazki kincya ottonskogo periodu velikij kandelyabr v Esseni ta vidatna kolekciya ambitnih velikih bronzovih virobiv ta menshih sribnih u Gildesgajmskomu sobori z chasiv yepiskopa Bernvarda 1022 yakij sam buv mitcem hocha jogo biograf buv nezvichno pravdivim ta napisav sho vin ne dosyag piku idealu Najvidomishimi z cih robit ye para cerkovnih dverej z biblijnimi scenami na bronzovih relyefah kozhen z yakih viplavlenij yak cilnij predmet de prosti kompoziciyi peredayut yih znachennya empatichnimi zhestami shozhe na miniatyuri Rajhenau togo zh periodu a takozh bronzova viplavlena yak cilij polij predmet visotoyu majzhe chotiri metri yaka kolis bula osnovoyu dlya hresta Yiyi nezvichna forma prikrashena 24 scenami z zhittya Hristovogo u bezperervnij smuzi yaka obertayetsya dovkola koloni shozhe na zobrazhennya na koloni Trayana ta inshih davnorimskih zrazkah Bl 980 roku arhiyepiskop Egbert Trirskij jmovirno stvoriv u Triri osnovnu v Nimechchini ottonsku majsternyu yaka viroblyala peregorodchastu emal cloisonne enamel Vvazhayetsya sho vona vikonuvala zamovlennya i dlya inshih misteckih centriv a pislya jogo smerti u 993 roci jmovirno pereyihala do Essena Protyagom cogo period majsternya nasliduvala ranishi vizantijski tehniki vikoristovuyuchi tehniku senkschmelz vtoplenoyi emali na dodachu do vzhe vidomoyi tehniki vollschmelz povne pokrittya emallyu Malenki plastini z roslinnimi dekorativnimi motivami prodovzhuvali vikonuvatis u tehnici vollschmelz a figuri teper buli perevazhno u tehnici senkschmelz otocheni rivnoyu zolotoyu poverhneyu v yakij buli vikarbuvani konturi figuri Na Essenskomu hresti zobrazhennya vishe mozhna pobachiti obidvi ci tehniki Galereya bronzovih virobiv Kandelyabr abatisi Matildi Essenskij sobor bl 1000 Bernvardski dveri u Gildesgajmskomu sobori bl 1015 Vignannya Adama ta Yevi Bernvardski dveri Bronzova Bernvardska kolona u GildesgajmiRizblennya po slonovij kistci Prisvyata Magdeburzka plastina Protyagom ottonskogo periodu bula stvorena velika kilkist duzhe vitonchenoyi nevelikoyi skulpturi zi slonovoyi kistki osnovnim centrom jmovirno buv Milan z inshimi centrami v Triri ta inshih mistah Nimechchini ta Franciyi Zbereglosya bagato vityagnutih panelej z relyefami yaki kolis prikrashali obkladinki knig abo j dosi prikrashayut yih osnovnim motivom bulo Rozp yattya Hristove Voni ta inshshi predmeti v cilomu prodovzhuvati karolinzku ikonografiyu ale v suttyeva inshomu stili Za svoyeyu formoyu grupa z chotiroh ottonskih bula zrazkom novogo napryamku u rizblenni po slonovij kistci yakij majzhe na z yavlyayetsya pislya cogo periodu Situli buli liturgijnimi sosudami v yakih zberigalas osvyachena voda i do togo yih robili perevazhno z dereva chi bronzi z pryamimi stinkami ta z ruchkoyu Kropilo zanuryuvalos u situlu a potim nim obpriskuvali parafiyan chi inshi ob yekti Odnak chotiri ottonski zrazki z 10 st zrobleni z cilogo shmatka slonovogo bivnya i tomu trohi rozshiryuyutsya dogori vsi voni bagato prikrasheni rizbleni scenami ta figurami na riznih rivnyah ta jmovirno buli vigotovleni dlya imperatorskogo dvoru situla Vasilevskogo 920 roku sho zberigayetsya u Muzeyi Viktoriyi ta Alberta Velika Britaniya prikrashena scenami Zemnogo zhittya Hrista na dvoh rivnyah situla Gotfreda bl 980 roku sho zberigayetsya in Milanskomu sobori Na nij ye napis sho arhiyepiskom Gotfredus prezentuvav yiyi v ochikuvanni vizitu imperatora situla u skarbnici Aahenskogo soboru najpiznishe vigotovlena bl 1000 roku u Triri ta prikrashena dorogocinnim kaminnyam na nij zobrazhenij imperator na troni otochenij Papoyu Rimskim ta arhiyepiskopami ta situla u Muzeyi mistectva Metropoliten SShA Sered riznih majsteren rizblennya po slonovij kistci osoblivu vitoncheni ta virazni roboti stvoryuvala majsternya mozhlivo v Triri yaka stvorila panel obkladinki Zolotogo kodeksu z Ehternaha ta dva krila diptiha pokazani v galereyi nizhche vona mala vidatne rozuminnya lyudskoyi formi ta zdatnist do roboti z cim materialom Duzhe vazhliva grupa plastin zaraz rozkidana po dekilkoh kolekciyah bula jmovirno zamovlena mozhlivo Ottonom I dlya Magdeburzkogo soboru ta maye nazvi Magdeburzki plastini plastini z magdeburzkogo antependiumu ta shozhi Voni jmovirno buli stvoreni u Milani bl 970 roku dlya prikrashennya velikoyi plaskoyi poverhni hocha buli ce dveri antependium chi peredni storona vivtarya obkladinka duzhe velikoyi knigi amvon chi shos inshe ye predmetom zhvavoyi diskusiyi Kozhna majzhe kvadratna plastina maye rozmir 13x12 sm z relyefom sceni z zemnogo zhittya Hrista vseredini plaskoyi rami odna plastina u Muzeyi mistectva Metropoliten SShA maye scenu prisvyati de koronovanij monarh daruye Hristu model cerkvi sho perevazhno interpretuyetsya yak Otton I z Magdeburzkim soborom Vsogo zbereglosya 17 plastin jmovirno menshe polovini originalnoyi kilkosti Plastini mali fonovi dilyanki na yakih slonova kistka povnistyu prorizana i pripuskayetsya sho originalno voni mali zolotu pidkladku Situla Vasilevskogo Paneli diptih Moyisej otrimuye Zapovidi ta Foma Neviruyuchij Panel z obkladinki Zolotogo kodeksu Ehternaha jmovirno toyi zh majsterni sho i diptih Rozp yattya jmovirno z obkladinki knigi bl 1000 r Freski na stinahIsus ta gadarenska svinya freska u navi cerkvi Sv Georga Obercel Hocha z dokumentalnih dzherel vidomo sho bagato cerkov buli prikrasheni velikimi ciklami nastinnih fresok vcililo nadzvichajno malo a ti sho ye perevazhno fragmentarni ta u poganomu stani Yak pravilo na nih ne maye svidchen dlya datuvannya napr portretiv sponsoriv takozh u minulomu yih mogli restavruvati tomu datuvannya ye nepevnim Bilshist vcililih zrazkiv zoseredzheni na pivdni Nimechchini ta dovkola Fuldi u Gesseni hocha ye dekilka zrazkiv i v pivnichnij Italiyi Isnuye zapis pro te yak yepiskop Gebhard z Konstanci najmav svitskih majstriv dlya ciklu fresok znisheni u zasnovanomu nim abatstvi Petershauzen 983 r i same miryani jmovirno dominuvali u mistectvi rozpisu stin hocha dekoli voni pracyuvali za proyektami ilyuminatoriv monahiv Ci majstri miryani zdayetsya buli duzhe mobilnimi des u chas stvorennya fresok v Oberceli u Nimechchini pracyuvav majster fresok z Italiyi a u Angliyi z Nimechchini Cerkva Sv Georga v Oberceli na ostrovi Rajhenau mistit najkrashe vidomu vcililu shemu fresok hocha bagato z originalnoyi praci vtracheno a vcilili freski po bokah navi postrazhdali vil chasu ta restavraciyi Najbilshi sceni pokazuyut diva Hrista u stili yakij odnochasno maye specifichno vizantijskij vpliv u deyakih elementah ta blizkist do manuskriptiv Rajhenau napr Myunhenskih Yevangelij Ottona III tomu yih perevazhno datuyut 980 1000 rokami Ci freski ye odnim z osnovnih argumentiv na korist togo sho abatstvo Rajhenau bulo v toj chas vazhlivim centrom rozpisu manuskriptiv Velika skulpturaHrest Gero bl 965 970 Kelnskij soborStukko relyef na kivoriyi u Chivate Zbereglosya duzhe malo zrazkiv rizblennya po derevu ale monumentalna farbovana figura Hrista na hresti Gero bl 965 970 Kelnskij sobor ye odnim z shedevriv ottonskogo periodu Yiyi tradicijne datuvannya cerkvoyu dovgo piddavalos sumnivu yak zanadto rannye odnak vreshti resht bulo pidtverdzhene dendrohronologiyeyu Essenska Zolota Madonna bl 1000 r Essenskij sobor yakij ranishe buv soborom monastirya ye faktichno yedinim zrazkom skulpturi yaku ranishe mozhna bulo pobachiti u bagatoh velikih cerkvah Ce nevelika skulptura Divi Mariyi z Dityam vikonana z dereva ta vkrita levkasom a potim zolotim listom Na pivnochi monumentalna skulptura u ottonskij period lishalas ridkisnoyu a ot v Italiyi prikladiv bulo bilshe napriklad stukko relyefi na kivoriyi u Sant Ambrodzho Milan chi u San Pyetro al Monte Chivate yaki mayut shozhist z rizblennyam po slonovij kistci togo zh periodu a takozh dekilka kam yanih skulptur Zberezhennya ta istoriografiyaZbereglisya perevazhno ti vitvori ottonskogo mistectva yaki perebuvali u volodinni cerkvi ta cinuvalisya za yih zv yazok z imperskimi abo cerkovnimi figurami togo periodu Duzhe chasto dorogocinne kaminnya z robit po metalu vkrali abo prodali z perebigom storich i zaraz bagato zrazkiv yih ne mayut vzagali abo mayut suchasni sklyani vstavki Yak i z inshimi periodami bilshe zbereglosya panelej zi slonovoyi kistki chij material vazhko vikoristati povtorno dlya obkladinok knizhok nizh metalevih obkladinok ale na deyakih tovstishih panelyah na zvorotnomu boci bulo virizano novij relyef Bagato predmetiv pro yaki vidomo z pismovih dzherel shezli bez slidu i zaraz jmovirno mi bachimo lishe neznachnu chastinu originalnogo obsyagu stvorennya relikvariyiv ta in Chastina virobiv bula zminena abo pereroblena u Serednovichchi abo piznishe Najkrashij shans na vizhivannya mali manuskripti yaki perezhili veliki pozhezhi u bibliotekah Bilshist vazhlivih artefaktiv ottonskogo periodu zalishayutsya u nimeckih kolekciyah chasto vse she u bibliotekah chi skarbnicyah pri cerkvah Sam termin ottonske mistectvo z yavivsya lishe 1890 roku a u nastupne desyatirichchya zdijsnyuvalis jogo pershi serjozni doslidzhennya u nastupni dekilka desyatirich u predmeti dominuvali nimecki istoriki mistectv yaki doslidzhuvali perevazhno manuskripti krim doslidzhen rizblen po slonovij kistci ta skulpturi v cilomu Adolfom Goldshmidtom Ryad vistavok provedenih u Nimechchini pislya Drugoyi svitovoyi vijni dozvolili oznajomiti z predmetom shirshu publiki ta prodemonstruvati inshi mistecki zasobi periodu krim ilyuminacij v manuskriptah Vistavka 1950 roku v Myunheni Ars Sacra svyashenne mistectvo latinoyu vikoristala cej termin dlya religijnih virobiv po metalu ta pov yazanih z nimi virobiv zi slonovoyi kistki ta emali V cilomu ottonske ilyuminuvannya manuskriptiv ne dostatno predstavleno v inshomovnih doslidzhennyah istoriyi mistectvPrimitki Arhiv originalu za 22 serpnya 2011 Procitovano 26 travnya 2016 Suckale Redlefsen 524 Beckwith 81 86 Lasko 82 Dodwell 123 126 Honour and Fleming 277 Dodwell 123 ta Garrison na protivagu comu ne maye vcililih zrazkiv prizhittyevih portretiv Karla I Velikogo v manuskriptah Centralna biblioteka Zoloturna Codex U1 kolishnya skarbnicya soboru folio vid 7v do 10r Alexander 89 90 Legner Vol 2 B2 vsi visim storinok pokazani na st 140 141 Dodwell 134 poshirene pripushennya na protivagu divis Suckale Redlefsen 98 Metz 47 49 Metz Dodwell 144 Suckale Redlefsen 98 porivnyajte zobrazhennya Sv Ivana u Kodeksi Gero ta kodeksi z Lorsha Dodwell 134 Beckwith 92 93 Dodwell 130 jogo detalne obgruntuvannya u C R Dodwell et D H Turner eds Reichenau reconsidered A Re assessment of the Place of Reichenau in Ottonian Art 1965 Warburg Surveys 2 Div Backhouse 98 shodo nimeckih naukovciv yaki sumnivayutsya u tradicijnij shkoli Rajhenau Garrison 15 pidtrimuye tradicijnu tochku zoru Illuminated manuscripts from the Ottonian period produced in the monastery of Reichenau Lake Constance UNESCO Procitovano 6 lipnya 2014 Abo prinajmni za imenami monahiv zobrazhenih ta pidpisanih u knigah Dodwell 134 144 Backhouse skeptichnij do Trira yak velikogo centru manuskriptiv Beckwith 96 104 pidkreslyuye mobilnist ilyuminatoriv Dodwell 141 142 Lasko 106 107 Dodwell 134 142 Beckwith 104 102 Beckwith 108 110 Beckwith 112 Dodwell 151 153 Garrison 16 18 Dodwell 144 146 Dodwell 153 15 Dodwell 130 156 Beckwith 92 124 Legner maye katalog manuskriptiv stvorenih u Kelni abo zaraz roztashovanih tam Lasko Part Two pp 77 142 Lasko 94 95 Henderson 15 202 214 div Head dlya analizu politichnogo znachennya relikvariyiv zamovlenih Egbertom Trirskim Metz 26 30 Lasko 94 95 takozh cya brosha u Muzeyi mistectva Metropoliten SShA Lasko 99 109 Beckwith 138 142 Metz 59 60 Lasko 98 Beckwith 133 134 Henderson 15 Lasko 96 98 Head Lasko 129 131 Beckwith 144 145 Lasko 64 66 Beckwith 50 80 Lasko 111 123 Beckwith 145 149 Lasko 120 122 Lasko 95 106 Beckwith 138 142 Beckwith 126 138 Lasko 78 79 94 106 108 112 131 Situla Vasilevskogo u Muzeyi Viktoriyi ta Alberta Arhiv originalu za 22 lyutogo 2014 Procitovano 26 travnya 2016 Lasko 92 3 Arhiv originalu za 22 lipnya 2011 Procitovano 26 travnya 2016 zobrazhennya situli muzeyu Metropoliten Beckwith 133 136 Lasko 87 91 Williamson 12 Beckwith 126 129 Dodwell 127 128 Beckwith 88 92 Dodwell 130 italijcem buv Jogann Italikus yakogo dekoli ob yednuyut z majstrom Gregori div Beckwith 103 Dodwell 128 130 Beckwith 88 92 Backhouse 100 Beckwith 142 Lauer Rolf u Legner III 142 nim Beckwith 150 152 Lasko 104 Beckwith 132 Legner Vol 2 pp 238 240 Suckale Redlefsen 524 525 Review by Karen Blough of The Uta Codex Art Philosophy and Reform in Eleventh Century Germany by Adam S Cohen Speculum Vol 78 No 3 Jul 2003 pp 856 858 JSTORDzherelaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Ottonske mistectvoAlexander Jonathan A G Medieval Illuminators and their Methods of Work 1992 Yale UP ISBN 0300056893 Backhouse Janet Reichenau Illumination Facts and Fictions review of Reichenau Reconsidered A Re Assessment of the Place of Reichenau in Ottonian Art by C R Dodwell D H Turner The Burlington Magazine Vol 109 No 767 Feb 1967 pp 98 100 JSTOR Beckwith John Early Medieval Art Carolingian Ottonian Romanesque Thames amp Hudson 1964 rev 1969 ISBN 050020019X Calkins Robert G Monuments of Medieval Art Dutton 1979 ISBN 0525475613 Cherry John Medieval Goldsmiths The British Museum Press 2011 2nd edn ISBN 9780714128238 Dodwell C R The Pictorial arts of the West 800 1200 1993 Yale UP ISBN 0300064934 Garrison Eliza Ottonian Imperial Art and Portraiture The Artistic Patronage of Otto III and Henry II 2012 Ashgate Publishing Limited ISBN 9780754669685 Google books Henderson George Early Medieval 1972 rev 1977 Penguin Head Thomas Art and Artifice in Ottonian Trier Gesta Vol 36 No 1 1997 pp 65 82 Hugh Honour and John Fleming A World History of Art 1st edn 1982 many later editions Macmillan London page refs to 1984 Macmillan 1st edn paperback ISBN 0333371852 Lasko Peter Ars Sacra 800 1200 Penguin History of Art now Yale 1972 nb 1st edn ISBN 014056036X Legner Anton ed Ornamenta Ecclesiae Kunst und Kunstler der Romanik Catalogue of an exhibition in the Schnutgen Museum Koln 1985 3 vols Mayr Harting Henry Artists and Patrons in The New Cambridge Medieval History Volume 3 C 900 c 1024 eds Timothy Reuter Rosamond McKitterick 1999 Cambridge University Press ISBN 0521364477 9780521364478 Metz Peter trans Ilse Schrier and Peter Gorge The Golden Gospels of Echternach 1957 Frederick A Praeger LOC 57 5327 Suckale Redlefsen Gude review of Mayr Harting Henry Ottonian Book Illumination An Historical Study The Art Bulletin Vol 75 No 3 Sep 1993 pp 524 527 JSTOR Swarzenski Hanns Monuments of Romanesque Art The Art of Church Treasures in North Western Europe Faber and Faber 1974 ISBN 0571105882 Williamson Paul An Introduction to Medieval Ivory Carvings 1982 Office of Public Sector Information for V amp A Museum ISBN 0112903770Podalshe chitannyaMayr Harting Henry Ottonian Book Illumination An Historical Study 1991 2 vols Harvey Miller see Suckale Redlefsen above for review also there is a 1999 single volume edition PosilannyaSorabella Jean Ottonian Art In Heilbrunn Timeline of Art History New York The Metropolitan Museum of Art 2000 September 2008 Stattya ottonske mistectvo u Encyclopaedia Britannica Online angl