Животворний Хрест (грец. ὁ ζῳοποιὸς σταυρός, лат. Vera Crux) — у християнській традиції хрест, на якому був розп'ятий Ісус Христос. Одне зі знарядь Страстей Христових. Належить до головних християнських реліквій. Застосування епітета «животворний» пов'язане із даром життя вічного після хресної смерті Ісуса Христа, та чудесами, що сталися при здобутті Хреста (Визначення дійсності хреста). Також — святий Хрест, істинний Хрест, Хрест Господній, Животворне дерево.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelUwTDFKbGJHbHhkV0Z5ZVc5bWRHaGxWSEoxWlVOeWIzTnpMbXB3Wnk4eU5UQndlQzFTWld4cGNYVmhjbmx2Wm5Sb1pWUnlkV1ZEY205emN5NXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
2017
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlEzTDBOeWFYTjBiMTlqY25WamFXWnBZMkZrYnk1cWNHY3ZNalV3Y0hndFEzSnBjM1J2WDJOeWRXTnBabWxqWVdSdkxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
- Це стаття про християнську реліквію. Про Хрест як символ (див. Розп'яття)
Назва
- Животворний Хрест
- Істинний Хрест (лат. Vera Crux, ісп. Veracruz) — латинська назва; іспанською — Вера-Крус, або Веракрус.
- Святий Хрест (ісп. і порт. Santa Cruz) — іспанська й португальська назви; іспанською — Санта-Крус, Санта-Круз; португальською — Санта-Круш.
Апокрифи
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekExTDFCcFpYSnZYMlJsYkd4aFgwWnlZVzVqWlhOallWOHdNelV1YW5Cbkx6STFNSEI0TFZCcFpYSnZYMlJsYkd4aFgwWnlZVzVqWlhOallWOHdNelV1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Євангелія не повідомляють особливих подробиць про Хрест, на якому Христос був страчений через розп'яття. Він згадується як вже готовий предмет при описі його несення Христом на Голгофу (наприклад, розповідь про хресну дорогу у євангеліста Луки — Лк. 23:26-31).
Апокрифічна ж література, на відміну від канонічних текстів, містить безліч деталей легендарної історії Животворного Хреста. Проте історія Хреста, як значимої для християнського світу реліквії, що підкріплюється достовірними свідченнями, починається лише з розкопок, проведених рівноапостольною імператрицею Оленою і описаних багатьма ранньохристиянськими істориками.
Цикл легенд про Животворний Хрест виник переважно в Палестині і має давнє походження (ранні списки «Євангелія від Никодима» датуються V століттям). Основний акцент в апокрифічних оповідях виконаний на зв'язку знаряддя хресної смерті Христа з одним із райських дерев та іншими подіями Старого Завіту. Також апокрифи оповідають і про обставини набуття Хреста (апокриф «Вчення Аддая апостола»).
Дослідники вважають, що автори цих переказів не ставили за мету прославити дану християнську реліквію, значущість якої ніколи не оспорювалася. Метою було показати походження християнства (будучи, на той момент, ще «молодою» релігією) від найдавнішої традиції, буквально «від Адама».
Апокрифічна історія Животворного Хреста знайшла своє відображення в численних зображеннях. Найповніший цикл зображень цієї історії виконаний у 1452—1465 роках П'єро делла Франческом на фресках у головній капелі в Ареццо.
Богомильська легенда
Богомилкам приписується одна з дуалістичних легенд про Животворний Хрест, яка розповідає про створення світу і посадження раю одночасно Богом і Сатанаілом. Відповідно до цієї легенди, Бог, при посадженні одного з райських дерев говорить Сатанаілу: «Тут буде тіло моє, і дерево послужить для твого вигнання». Коли ж Сатанаіл відкинув Бога, то, прийшовши подивитися на добра і зла,— був вигнаний його таємничої силою з раю, і диявол вперше став чорним. Дерево ж розрослося на три стовбури, названих стовбурами Адама, Єви і Господа (у центрі). Після дерево розпалося, і тільки «частина Господа» залишилася на місці. Частина Адама впала в Тигр і була принесена водою в , а частина Єви під час всесвітнього потопу потрапила в . З цих двох частин за богомильською легендою і був зроблений Хрест для розп'яття Ісуса Христа.
«Золота легенда»
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkZqTDFCcFpYSnZYMlJsYkd4aFgwWnlZVzVqWlhOallWOHdNVFl1YW5Cbkx6STFNSEI0TFZCcFpYSnZYMlJsYkd4aFgwWnlZVzVqWlhOallWOHdNVFl1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Цей текст переказу про Животворний Хрест зберігся на Заході у складі «Золотої легенди», на Сході відомий лише за декількома грецькими рукописами.
Основа історії про походження матеріалу для Животворного Хреста взята з апокрифічного «Євангелія від Никодима». У ньому розповідається, що коли Адам був при смерті, його син Сиф пішов до брами Раю з метою отримати масло прощення і помазати їм тіло свого батька. Однак з'явився архангел Михаїл повідомив, що масло прощення всьому світу буде даровано через 5500 років (пророцтво про пришестя Христа) і дав Сифу гілку від дерева пізнання Добра і Зла, плід з якого скуштував Адам під час гріхопадіння. Вручивши гілку, архангел сказав: «Якщо зможеш оживити цей сухий плід, то бути йому зцілення».
Повернувшись додому, Сиф знайшов Адама мертвим і вклав суху гілку в його рот (за іншими версіями, на голову Адама Сиф надів вінок, сплетений із цієї гілки, або це зробив сам Адам, який ще був живий до моменту повернення Сифа). Потім з неї проросло дерево з трьох зрощених стовбурів, яке продовжувало зростати тисячоліття до настання часів царя Соломона.
Цей цар, зрубав дерево, та намагався використати його при будівництві Єрусалимського храму, однак воно не підійшло за розмірами. Брус використовували при будівництві моста. Коли відома своєю мудрістю цариця Савська нанесла візит Соломону, вона схилилася перед деревом на коліна. Вклонившись, вона передбачила, що Спаситель світу буде повішений на цьому дереві, і від того царства юдеїв прийде розорення і кінець. Потім, замість того щоб ступати по дереву, вона боса перейшла струмок убрід. Злякавшись Соломон наказав закопати брус.
Деревина була знайдена при будівництві басейну для обмивання жертовних тварин. Проте вода в ньому прославилася зціленнями, і його перетворили на цілющу купальню (Сілоамська купіль). Після арешту Христа дерево спливло з вод купальні. З нього вирішили виготовити Хрест для розп'яття Ісуса Христа, а саме вертикальний тримальний стовп. Поперечний брус, табличка і підніжжя були зроблені з інших порід дерева. За легендою Хрест був зібраний з деревини пальми, кипарису, кедру і оливи.
Російські апокрифи
У російському апокрифі «Слово о Крестном Древе» (XV-XVI століття) наводиться історія Хресного Дерева, аналогічна європейській «Золотій легенді», з додатком легенд про Мойсея і Лоті. Однак цариця, що прийшла до Соломона, називається сивілою. Вона, прийшовши подивитися на викинуте Соломоном дерево, сіла на нього і була обпалена вогнем. Після цього вона прорекла: «О тръклятое дрѣво», а народ, що стояв поруч, вигукнув: «О тръблаженое дрѣво, на немже распятся Господь!». Також «Слово про Хресне Дерево» повідомляє, що дерево з легенди про Мойсея (див. нижче) пішло на виготовлення хреста для розп'яття .
У Древньоруських апокрифах цариця Савська часто називається сивілою і в ряді джерел їй приписують пророцтво про долю дерева, відкинутого Соломоном при будівництві храму:
![]() | Царица Никавля и она же Сивилла Савская, увидя въ Іерусалимѣ у Соломона не гніючее древо, на коемъ около тысячи лѣтъ послѣ распятъ Христосъ, въ изступленіи возгласила: Се древо, на немъ же Богъ облеченный плотію умретъ въ воскресеніе | ![]() |
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkkyTDFCaGNtbHpYM0J6WVhWc2RHVnlYMmR5TVRNNVgyWnZiRFF5TW5ZdWFuQm5MekkyTUhCNExWQmhjbWx6WDNCellYVnNkR1Z5WDJkeU1UTTVYMlp2YkRReU1uWXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Інші легенди
- Пов'язана з Мойсеєм:
Легенда заснована на описаній в Старому Завіті історії народного нарікання біля гірко-солоного джерела Мерри (Вих. 15:23-25). У апокрифах існує дві версії цього сюжету. Перша — Мойсей посадив на березі джерела дерево, принесене з раю під час всесвітнього потопу (див. богомильську легенду про дерево Єви). Друга — ангел дав Мойсею гілки трьох дерев: алое, кедр та кипарис і звелів, сплітаючи їх разом,— як символ Святої Трійці,— посадити на березі. В обох варіантах легенд подальша доля вирощеного дерева відповідає описаній в «Золотій легенді» історії з царем Соломоном.
- Зв'язана з Лотом:
Ця легенда описує походження дерева для Хреста , однак у ряді варіантів з нею пов'язується і походження Животворного Хреста. Згідно з легендою, Сиф отримав від ангела не тільки гілку від дерева пізнання добра і зла, але і ще одну, яку Сиф пізніше запалив на березі Нілу й вона довго горіла вогнем незгасимим. Коли ж Лот згрішив зі своїми дочками, то Бог звелів йому для спокутування посадити три гол́овні з того багаття й поливати їх поки не виросте велике дерево. З цього дерева був зроблений хрест благочестивого розбійника або, пройшовши шлях, описаний у «Золотій легенді», воно стало матеріалом для Животворного Хреста.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek01TDAxcGJucGhja2hoYldGMGVteGxkbUZmVTFSZk1EUXVhbkJuTHpNd01IQjRMVTFwYm5waGNraGhiV0YwZW14bGRtRmZVMVJmTURRdWFuQm4uanBn.jpg)
Існує й друга легенда про походження дерева для Хреста, пов'язана з Лотом. Коли Аврааму в з'явився Бог у вигляді трьох ангелів, то вони (перед відходом у Содом) залишили йому свої три посохи. Їх і віддав Авраам Лоту після його гріхопадіння з дочками, звелівши посадити їх в околицях Єрусалиму, і поливати водою з Йордану. Лот, прагнучи спокутувати свій гріх, виконав доручення Авраама — посадив палиці в долині, сам носив воду з Йордану, боровся з сатаною, котрий спокушав його через помисли. Посохи проросли і виросли в триєдине дерево пінію—кипарис—кедр. Далі доля дерева повторює історію, описану в «Золотій легенді».
Грецький православний монастир Святого Хреста,— один з найстаріших в Єрусалимі,— згідно з переказами побудований там, де Лот посадив дерево Хреста. Срібний круг в каплиці позаду головного вівтаря монастирської церкви відзначає це місце, шановане як священне.
Здобуття Хреста
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemsxTDFCaGMzTnBiMjVmYVdOdmJqQXpYeVV5T0hKMVlteGxkbk5mYlhWelpYVnRKVEk1TG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxUVlYTnphVzl1WDJsamIyNHdNMThsTWpoeWRXSnNaWFp6WDIxMWMyVjFiU1V5T1M1cWNHYz0uanBn.jpg)
Відомості церковних істориків
Церковні історики IV—V століть
Наступний цикл легенд, що говорить вже про Здобуття історичної церковної реліквії — Хреста, загальноприйнятого віруючими як Істинний, веде свій початок з 326 року, коли, як вважається, він був знайдений імператрицея Оленою (матір'ю імператора Костянтина Великого) під час її подорожі в Єрусалим, розпочатого з метою паломництва та пошуку християнських реліквій:
... божественний Костянтин відправив зі скарбами блаженну Олену для відшукання животворящого хреста Господнього. Єрусалимський патріарх, Макарій, зустрів царицю з належним честю і разом з нею відшукував бажане Животворящого древа, перебуваючи в тиші і роботящих молитвах і пощення.
— «Хронографія» Феофана, рік 5817 (324/325)
Разом з Хрестом Господнім Оленою були знайдені чотири цвяхи та титли INRI.
Ця історія описана багатьма авторами того часу: Амвросієм Медіоланським (бл. 340—397 рр.), (345—410 рр.), Сократом Схоластиком (бл. 380—440 рр.), Феодоритом Кирським (386—457 рр.), (бл. 363—410 рр.), Созоменом (бл. 400—450 рр.).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekZoTDBwaGJsOTJZVzVmUlhsamExOHdPVFF1YW5Cbkx6STFNSEI0TFVwaGJsOTJZVzVmUlhsamExOHdPVFF1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Найбільш ранній церковний історик Євсевій Кесарійський (бл. 263—340 рр.) у своїй праці «Життя Костантина» докладно повідомляє про відкриття «божественної гробниці», проте не згадує ні про знайдений Животворний Хрест, ні про участь в цій події цариці Олени. За його розповідями — печеру, де був похований Христос, знайшли в ході боротьби з язичницькими храмами. Коли за наказом Костянтина зривали насип храму «солодкострастному демону любові» (тобто богині Венери), то «раптом в глибині землі, понад всяке сподівання, знайдено порожній простір, а потім „Чесне і Всесвяте Знамення рятівного Воскресіння“. Тоді священна печера стала для нас образом повернення до життя Спасителя.» Євсевій не уточнює, що являло собою знамення. За Євсевієм цариця Олена спорудила церкву у Вифлеємі неподалік іншої печери, де Христос народився в плоті.
Сократ Схоластик та Євсевій наводять лист імператора Костянтина до Макарія Єрусалимського, де імператор дає вказівки про будівництво храму на місці відкриття «Знамення Святіших Страстей». Однак Костянтин в листі не називає хреста, але говорить про відкриття святого місця.
Якщо сучасники цариці Олени й імператора Костянтина нічого не повідомляють про знайдення Хреста, то вже при правлінні його сина, — імператора Констанція ІІ (правив 337—361 рр.), — в церковних колах твердо впевнені в тому, що знайдення відбулося при Костянтині. У листі Констанцію з приводу знамення Хреста на небі єпископ Кирило Єрусалимський пише: «Бо при Боголюбному, і блаженній пам'яті Костянтина Отця Твого, знайшовши в Єрусалимі Спасительне дерево Хреста: коли він маючи найбільшу ревність до благочестя, через сприяння Божественної благодаті,— знайшов потаємні Святі місця».
Вперше в збережених текстах історія про знайдений Хрест з'являється в розгорнутому вигляді у Амвросія Медіоланського в 395 році. У «Слові на кончину Феодосія» він розповідає про те, як блаженна Олена веліла копати на Голгофі і виявила там 3 хрести. За написом «Ісус Назарянин, Цар Юдейський» знайшла вона справжній Хрест і вклонилася йому. Також вона знайшла цвяхи, якими був розп'ятий Господь, і один з них вставила в вуздечку, а інший — в діадему.
Схожа історія викладається в 10-му розділі «Церковної історії» Руфіна, що є перекладом фрагменту однойменного твору . Втрачений оригінальний грецький текст Геласія датується приблизно 390 ом і може вважатися першим відомим викладом історії знайдення Хреста Оленою. Ця історія в цілому близька розповідям Амвросія, проте містить вставку з чудовим зціленням вмираючої жінки — «божественним свідченням», що підтвердив напис на Хресті. Згідно з Руфіном: Хрест був знайдений на місці страти Христа, замаскованому статуєю Венери. Олена будує храм на цьому місці, а знайдені цвяхи відправляє сину.
У найбільш розвиненому вигляді легенда про знайдений Хрест з'являється у Сократа Схоластика та Созомена. Сам Сократ так повідомляє про джерело з історії набуття хреста: «Це написав я хоч і по слуху, однак про автентичність цієї події говорять майже всі жителі Константинополя.» Праці цих істориків лягли в основу наступних описів знаходження Животворного Хреста (зокрема, в «Хронографі» візантійського історика Феофана (760—818 роки)).
На основі цих історичних свідчень із добавленими апокрифічними джерелами — розповідь про знайдення Животворного Хреста була внесена Яковом Ворагінським в його «Золоту легенду», яка і здобула таку широку популярність на Заході.
Дата Здобуття Хреста
Питання про точну дату, коли Оленою був знайдений Хрест, є спірним. Найбільш поширеною є дата, що наводиться в Сократа Схоластика — 326 рік. Сократ не називає року, в який відбулося Здобуття Хреста, але в його «Церковній історії» розповідь про подію йде відразу після згадування святкування 20-річчя правління Костянтина (25 липня 326). Сходознавець (директор Ватиканської бібліотеки) в XVIII столітті вважав, що Хрест був знайдений Оленою 3 травня 326 року (за юліанським календарем).
Російський богослов, професор , ґрунтуючись на олександрійської хроніці VI століття, відносить Здобуття Хреста до 320 року. При цьому він категорично не згоден з датуванням цієї події 326 роком, оскільки за рядом даних Св. Олена померла в 325 році, а не в 327, як вважали раніше.
Місце розкопок
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlU0TDBacGJtUnBibWRmYjJaZmRHaGxYMk55YjNOekxtcHdaeTh6TWpCd2VDMUdhVzVrYVc1blgyOW1YM1JvWlY5amNtOXpjeTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Усі нечисленні вказівки істориків, найближчих за часом до пошуків, зводяться до того, що хрести були знайдені недалеко від Гробу Господнього, однак не в самому Гробі. І хоча існувало юдейський обрядовий припис, який вимагав, щоб дерево, на якому хто-небудь був розп'ятий, було поховано разом із страченим, воно не могло було бути виконане побожним учнями Христа, вони не стали б класти знаряддя страти Йому до Гробу, як злочинцеві.
Існувала ймовірність, що всі три хрести, використані при страті в той день, могли бути зариті поблизу від місця розп'яття. Созомен у своїй праці висуває наступне припущення про можливу долю Хреста після зняття з нього тіла Ісуса: «Воїни, як оповідає історія, спершу знайшли мертвим на хресті Ісуса Христа і, знявши Його, віддали для поховання; потім, маючи намір прискорити смерть розіп'ятих по обох його сторонам розбійників, перебили їм гомілки, а самі хрести кидали один за одним, як попало».
Євсевій Кесарійський так описує місце розкопок:
Оцю спасенну печеру деякі безбожники і нечестивці умислили приховати від погляду людей, із наміром приховати через це істину. Приклавши багато праці, вони навезли звідкись землі і завалили нею все те місце. Потім, піднявши насип до деякої висоти, замостили її каменем, і під цим високим насипом сховали божественну печеру. Закінчивши таку роботу, їм залишалося лише на поверхні землі приготувати дивну, по істині гробницю душ,— вони збудували похмуре житло для мертвих ідолів, схованку демона хтивості Афродіти, де на нечистих і мерзенних жертівниках приносили ненависні жертви.
— Євсевій Кесарійський, «Життя Костянтина». III, 36
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdllTOWhZUzlEYjJsdVgwRnVkRzl1YVc1ZlVHbHBMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemMxTDFOMFgwaGxiR1Z1WVY5SmJsOUhjbTkwZEc5ZlQyWmZkR2hsWDBodmJIbGZRM0p2YzNNdWFuQm5Mekl3TUhCNExWTjBYMGhsYkdWdVlWOUpibDlIY205MGRHOWZUMlpmZEdobFgwaHZiSGxmUTNKdmMzTXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Про перебування на місці Гробу Господнього святилища Афродіти (Венери) згадує у своїй праці і Сократ Схоластик, повідомляючи при цьому, що ввесь Єрусалим прийшов у запустіння: «Людей живучих в Христі шанували цю гробницю з часу страстей, а ті, що втікали від Христа зарили те місце, і, побудувавши на ньому капище Афродіти, поставили ідола, щоб винищити саму згадку про те місце».
Храм Венери в Єрусалимі дійсно існував. Він був побудований в 130-х роках імператором Адріаном, що призвело до заколоту серед місцевого населення. Вважається, що на монетах, карбованих за часів імператора Антоніна Пія в Кесарії Палестинській зображена статуя Венери Переможниці, що стоїть в її храмі в Єрусалимі. Факт будівництва храму Афродіти на місці Гробу Господнього згадує і Феофан: «Після цього невдовзі від Бога вказано Макарію місце, на якому збудовано було храм нечистої Афродіти та поставлена її статуя. Богом вінчана Олена, за царської своєї влади, негайно повеліла великому числу майстрів розкопати вщент і очистити місце храму Афродіти, за великі гроші спорудженого в давні часи Елієм Адріаном».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkUxTDFCc1lXTmxYM2RvWlhKbFgwTnliM056WDNkaGMxOW1iM1Z1WkM1cWNHY3ZNakF3Y0hndFVHeGhZMlZmZDJobGNtVmZRM0p2YzNOZmQyRnpYMlp2ZFc1a0xtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Місце Здобуття Хреста знаходиться в Храму Воскресіння Христового в Єрусалимі, в колишній каменоломні. Воно відзначено вправленою в підлогу плитою червоного мармуру, з зображенням хреста, плита з трьох сторін обнесена металевою огорожею,— тут же спочатку і зберігався Хрест. У боковий вівтар Здобуття Хреста з підземної вірменської церкви Св. Олени вниз ведуть 22 металеві ступені,— це найнижча і сама східна точка Храму Гробу Господнього, два поверхи вниз від основного рівня. У прибудові Здобуття Хреста під стелею близько спуску є вікно, зазначається місце, з якого Олена спостерігала за ходом розкопок і кидала для заохочення працюючих гроші. Це вікно з'єднує боковий вівтар з вівтарем церкви святої Єлени.
Про розкопки Гробу Господнього найбільш докладно написав Євсевій Кесарійський, проте він повідомляє лише про одну печеру-гробницю. У дійсності ж при розкопках їх було знайдено щонайменше дві. Друга печера — це вирубаний в монолітній скелі склеп, із двома поховальними нішами періоду Другого Храму. Цей склеп був включений до складу храму Гробу Господнього при споруді і сьогодні його можна побачити в каплиці, за 17 метрів по прямій на захід від Гробу Господнього. Згідно з переказом, тут були поховані таємні учні, які поховали Христа,— святі Йосип Аримафейський та Никодим. На думку дослідників, при розкопках могло бути знайдено невелике єврейське кладовище, а коли Євсевій прибув до Єрусалиму, то йому, імовірно, показали тільки одну гробницю, яка була ідентифікована як Гріб Господній, а сусідні з нею вже зрив або знищили, щоб виділити потрібну.
Допомога Юди Киріака
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlUyTDFCcFpYSnZYMlJsYkd4aFgwWnlZVzVqWlhOallWOHdNVGd1YW5Cbkx6SXdNSEI0TFZCcFpYSnZYMlJsYkd4aFgwWnlZVzVqWlhOallWOHdNVGd1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
За «Золотою легендою», допомогу в пошуках Хреста надав єврей Юда (після застосованих до нього катувань). хрестився потім під ім'ям (Квіріака) він став потім єпископом Єрусалиму і прийняв мученицьку смерть за часів імператора Юліана Відступника (така ж розповідь наводиться у церковних істориків Созомена і Григорія Турського). Відомості про нього як про не підтверджуються істориками.
За «Золотою легендою», Юда був одним з єврейських мудреців, предком якого був першомученик Стефан. Дізнавшись від свого батька про місце знаходження Хреста, він після приїзду Олени в Єрусалим на раді старійшин заявив, що виявлення Хреста зруйнує їхню релігію і позбавить юдеїв переваги над християнами. Тоді євреї заборонили повідомляти імператриці про місцезнаходження реліквії, але після того, як Олена пригрозила спалити їх живцем, ті видали Юду. Олена кинула його в висохлий колодязь, протримала там сім днів, після чого «він, прийшовши в одне місце, свій голос підніс та й благав, щоб йому послано було знамення. Негайно ж у тому місці задвигтіла земля, і зійшов дим настільки дивно солодкого, що, відчувши його, Юда вдарив у долоні від радості і вигукнув: "Воістину, Ісус Христос, Ти Спаситель світу!"».
Історія про Юду заснована на повідомленні Созомена про досвідченого юдея, який жив на Сході, вона стала частиною офіційної легенди про Здобуття Хреста, тільки в новому ракурсі, створеному Яковом Ворагінським. Про залучення місцевих жителів до пошуків Хреста писали також Руфін, Паулін Ноланскій і Проте пізніше в VII столітті повідомляв, що людина, що знайшла для Олени Хрест був якийсь Аблавіус, «ревний християнин, один з найіменитіших людей [імперії]».
Визначення Істинного Хреста
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkZqTDBOb2FXVnpZVjlrYVY5VFlXNWZVRzlzYjE4bE1qaFdaVzVwWTJVbE1qbGZMVjlQY21GMGIzSnBiMTlrWld4ZlEzSnZZMmxtYVhOemIxOHRYMU5oYVc1MGMxOUlaV3hsYm1GZllXNWtYMDFoWTJGeWFYVnpYMko1WDBkcFlXNWtiMjFsYm1samIxOVVhV1Z3YjJ4dkxtcHdaeTh5TURCd2VDMURhR2xsYzJGZlpHbGZVMkZ1WDFCdmJHOWZKVEk0Vm1WdWFXTmxKVEk1WHkxZlQzSmhkRzl5YVc5ZlpHVnNYME55YjJOcFptbHpjMjlmTFY5VFlXbHVkSE5mU0dWc1pXNWhYMkZ1WkY5TllXTmhjbWwxYzE5aWVWOUhhV0Z1Wkc5dFpXNXBZMjlmVkdsbGNHOXNieTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
В ході розкопок, що супроводжувалися появою пахощів, були знайдені три хрести — «один — Преблаженний, на якому висів Христос, а інші, на яких були розп'яті . У визначенні Істинного Хреста допомогу Олені надав Макарій I:
|
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTg0THpoaUwwaGhaMmhpWVdRdGEyc3RjM1Z5TFRBekxXMHVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Така ж розповідь наводиться у Руфіна, Феодоритом, і . Ця версія визначення істинного Хреста стала на Сході найбільш поширеною, її приводить і візантійський хроніст Феофан (760—818 роки): «До однієї жінки знатного роду, відчайдушно хворої і напівмертвої, Макарій підносив всі хрести, і взнав Хрест Господній. Ледве тінь його торкнулася хворої, як бездиханна й непорушна божественною силою вмить підвелася й гучним голосом прославила Бога».
На Заході поширенішою версією Дива, що сталося при встановленні істинного Животворного Хреста, є оповідання, що міститься в «Золотій легенді», про воскресіння через його покладання на мерця, проносимого повз місце розкопок. Як свідчить вірменська легенда, відміну Істинного Хреста від двох інших полягало в тому, що він процвів — на ньому з'явилися квіти, тому знамениті вірменські хрести-хачкари мають рослинний візерунок.
Здобуття хреста, за свідченням церковних істориків, справило враження не тільки на християн, але й на юдеїв, так що деякі з них, як і Юда з «Золотої легенди», хрестилися.
Апокрифічна історія про перше знаходження Хреста
Апокрифічна історія першого знаходження Животворного Хреста міститься в сирійському «Ученні Аддая апостола», повний текст якого зберігся в рукописі VI століття (при цьому відомі уривки датуються V століттям). Цей апокриф відносить Здобуття Хреста до правління імператора Тиберія, який, як повідомляють апокрифи, майбутнього імператора Клавдія «зробив другою особою в державі». Дружина Клавдія, звана в апокрифі Протоніка (ймовірно ім'я пов'язане з грецьким виразом «перша перемога» (дав.-гр. ἡ πρώτη νίκη), яке за задумом автора апокрифа повинно було підкреслити первинність цієї легенди по відношенню історії набуття Хреста імператрицею Оленою), обернена в Римі в християнство проповіддю апостола Петра захотіла «побачити Єрусалим і ті місця, де Господь наш зробив подвиги Свої».
Протоніка взяла в подорож двох своїх синів і єдину доньку. По приїзді до Єрусалиму вона була зустрінута з імператорськими почестями, але на її прохання показати їй Голгофу і Гріб Господній апостол Яків повідомив їй, що вони під наглядом юдеїв, які «не дозволяють нам ходити туди і молитися перед Голгофою і гробницею». Дізнавшись це, Протоніка зустрілася з юдейськими старшими і звеліла їм передати Голгофу і Гріб Господній християнам, а після пішла туди і знайшла в гробниці три хрести. Коли вона входила в гробницю разом з дітьми, то «її юна дочка впала і померла без болю, без страждання, без якої б то не було причини для смерті». Смерть доньки була використана для визначення справжнього Хреста Господнього — Протоніка з молитвою покладала по черзі хрести на свою дочку і після покладання Істинного Хреста її дочка ожила і «прославив Бога, що повернув їй життя через хреста Свого».
Животворящий Хрест був переданий Протонікою Якову, першому єпископу Єрусалиму, а пізніше в часи Траяна (правив 98-117 рр.) При Симеоні, другому , виявився захований. Вдруге Хрест знайшла цариця Олена.
Легенда про перше находження Хреста існує тільки в сирійській, і під її впливом,— вірменській літературі. Образ Протоніки повністю запозичений від імператриці Олени, а сам апокриф був використаний (епізод зустрічі Протоніки з юдейськими старшими) Яковом Ворагіним під час написання ним «Золотої легенди». Дослідники прийшли до висновку, що легенда про перше набуття Хреста Протонікою є пізнішою версією, що з'явилася у візантійській Сирії під впливом грецької легенди про Олену і Киріака.
Існує також коптська версія даної легенди, яка приписує набуття Хреста імператрицею , дружиною імператора Феодосія II, яка останні десятиліття свого життя (441/443-460 рр.) провела в Єрусалимі і витратила великі суми на удосконалення міста.
Ірано-візантійська війна
У травні 614 року війська іранського шаха Хосрова II здобули візантійський Єрусалим і вивезли із нього Животворний хрест як трофей.
Через 13 років, 628 року візантійський імператор Іраклій розбив іранців і повернув християнську реліквію. Спочатку він встановив її у Константинополі, а 21 березня 630 року повернув до Єрусалима.
Патрон
Португалія:
- муніципалітети: Албергарія-а-Веля, Баталя, Прая-да-Віторія, Санта-Круш-да-Грасіоза
- парафії: Албергарія-а-Веля, Алваренга, Вера-Круш
Див. також
Примітки
- Чинна орфографічна норма — «Животворний Хрест Господній». Лопатін В. В. Прописна або рядкова? Орфографічний словник/ В. В. Лопатін, І. В. Нечаєва, Л. К. Чельцової. — М.: Ексмо, 2009. — 512 с., стор. 175
- Хрест Христа/Новий енциклопедичний словник Брокгауза і Ефрона, т. 23
- Про святого хреста/ Яків Ворагінський. З «Золотої легенди». Архів оригіналу за 1 грудня 2012. Процитовано 4 квітня 2010.
- Крилов М. Історія Хреста, на якому був розіп'ятий Христос.—М.: 1855
- Хрест Христа/ Новий енциклопедичний словник Брокгауза і Ефрона, т. 23
- Про святого хресті /Яків Ворагінскій. З «Золотої легенди »[недоступне посилання з липня 2019]
- . Архів оригіналу за 6 лютого 2008. Процитовано 4 квітня 2010.
- Крилов М.Історія Хреста, на якому був розіп'ятий Христос.—М.: 1855
- Про святого хреста/ Яків Ворагінський З «Золотої легенди ». Архів оригіналу за 1 грудня 2012. Процитовано 4 квітня 2010.
- . Архів оригіналу за 7 березня 2008. Процитовано 4 квітня 2010.
- . Архів оригіналу за 6 травня 2008. Процитовано 4 квітня 2010.
- . Архів оригіналу за 6 лютого 2008. Процитовано 4 квітня 2010.
- Примітки до оди Г.Р. Державіна, «Христос», дореволюційне видання
- Крилов М. Історія Хреста, на якому був розіпнутий Христос.—М.: 1855
- . Архів оригіналу за 22 серпня 2007. Процитовано 4 квітня 2010.
- «Хронографія» Феофана [ 6 березня 2008 у Wayback Machine.], 5817 рік (за олександрійською ерою, 324/325 н.е.)
- . Архів оригіналу за 6 березня 2008. Процитовано 4 квітня 2010.
- . Архів оригіналу за 29 вересня 2007. Процитовано 4 квітня 2010.
- . Архів оригіналу за 2 грудня 2008. Процитовано 4 квітня 2010.
- . Архів оригіналу за 11 травня 2008. Процитовано 4 квітня 2010.
- Руфін Церковна історія, X (I), 7-8
- Barbara Baert, A Heritage Of Holy Wood: The Legend of the True Cross in Text and Image [ 31 серпня 2011 у Wayback Machine.], Brill, 2004, стор. 30-32. Оригінальний текст Геласія, звільненого від вставок і змін, внесених Руфіном, реконструйований у книзі Stephan Borgehammar, How the Holy Cross was Found: From Event to Medieval Legend, Stockholm: Almquist & Wiksell International, 1992, pp. 11-14, 31-55.
- Сільський Б. «Про місцезнаходження Голгофи і гробниці Христа»
- . Архів оригіналу за 29 вересня 2007. Процитовано 4 квітня 2010.
- . Архів оригіналу за 10 липня 2009. Процитовано 4 квітня 2010.
- = 17436 Скабаллановіч М. М. Хрестовоздвиження. Історія свята Хрестовоздвиження[недоступне посилання з липня 2019]
- . Архів оригіналу за 10 липня 2009. Процитовано 4 квітня 2010.
- «Якщо, за рабинського припису, "камінь, яким хто-небудь був убитий, дерево, на якому хто-небудь був повішений, меч, яким хто-небудь був обезголовлений, і мотузка, якою хто-небудь був задушений, повинні бути поховані разом із страченим" (Sanhedr. fol. 45, 2), то таке розпорядження не могло бути виконане тут. Поховання пречистого тіла Господа Ісуса Христа відбувалося побожними руками Його учнів-друзів, а тіла двох розбійників, може бути, зовсім не мали єврейського поховання: римські солдати, сторожем у їх хрестів, могли кинути їх потім в найближчу печеру» ( Археологія історії страждань Господа Ісуса Христа. — Київ : Пролог, 2006. — С. 263. — .)
- . Архів оригіналу за 7 березня 2008. Процитовано 4 квітня 2010.
- Гермій Созомен Церковна історія. II, 1
- . Архів оригіналу за 6 березня 2008. Процитовано 4 квітня 2010.
- Грант М. Римські імператори.— М.: 1998, с. 100
- . Архів оригіналу за 6 березня 2008. Процитовано 4 квітня 2010.
- . Архів оригіналу за 6 березня 2008. Процитовано 4 квітня 2010.
- Свята Земля: Історичний путівник по пам'ятних місцях Ізраїлю, Єгипту, Йорданії і Лівану/ Ред. М. В. Бібіков. М., 2000. С. 51
- . Архів оригіналу за 4 жовтня 2008. Процитовано 4 квітня 2010.
- Євсевій Кесарійський Теофанія. III, 61
- Свята Земля. Історичний путівник по пам'ятних місцях Ізраїлю, Єгипту, Йорданії і Лівану / Ред. М. В. Бібіков. М., 2000. С. 47
- . Архів оригіналу за 6 березня 2008. Процитовано 4 квітня 2010.
- Про Святого Хреста// [[Яків Ворагінський]]. Із «Золотої легенди ». Архів оригіналу за 1 грудня 2012. Процитовано 4 квітня 2010.
- ru/Texts/rus/Greg_Tour/text1.htm Григорій Турський. Історія франків. Книга I[недоступне посилання з липня 2019]
- HJW Drijvers and J. W. Drijvers, The Finding of the True Cross: The Judas Kyriakos Legend in Syriac. Introduction, Text and Translation,1997.
- Гермій Созомена Церковна історія, II, 1, 1-5
- Паулін Ноланскій. Листи, 31, 4-5
- Сульпіціус Северіус. Хроніка, II, 33-34
- Іоанн Нікійскій. Хроніка, 76, 71
- . Архів оригіналу за 29 вересня 2007. Процитовано 4 квітня 2010.
- РуфінЦерковна історія, X (I), 7-8
- ФеодоритЦерковна історія, I, 18
- Никифор Калліст, кн. VIII, гл. 29
- . Архів оригіналу за 6 березня 2008. Процитовано 4 квітня 2010.
- . Архів оригіналу за 7 березня 2008. Процитовано 4 квітня 2010.
- Клавдій ніколи не притягувався на державну службу при імператорах Октавіані Августі і Тиберії, лише в 37 році Калігула призначив його консулом
- дружинами історичного Клавдія були Мессаліна та Агріппіна Молодша
- . Архів оригіналу за 13 січня 2008. Процитовано 4 квітня 2010.
- тут і далі «Вчення Аддая апостола» цитується за Вчення Аддая апостола// Мещерська Е.М. апокрифічні діяння апостолів Новозавітні апокрифи в сирійській літературі [ 13 січня 2008 у Wayback Machine.]
- Деревенський Б.Г. Про місце розташування Голгофи і гробниці Христа. Глава 2. Церковне відкриття Голгофи і Гробу Господнього [ 19 жовтня 2016 у Wayback Machine.] (рос.)
- . Архів оригіналу за 21 січня 2008. Процитовано 4 квітня 2010.
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Животворний Хрест
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Zhivotvornij Hrest grec ὁ zῳopoiὸs stayros lat Vera Crux u hristiyanskij tradiciyi hrest na yakomu buv rozp yatij Isus Hristos Odne zi znaryad Strastej Hristovih Nalezhit do golovnih hristiyanskih relikvij Zastosuvannya epiteta zhivotvornij pov yazane iz darom zhittya vichnogo pislya hresnoyi smerti Isusa Hrista ta chudesami sho stalisya pri zdobutti Hresta Viznachennya dijsnosti hresta Takozh svyatij Hrest istinnij Hrest Hrest Gospodnij Zhivotvorne derevo Relikvarij z chastinoyu Zhivotvornogo Hresta u Sobori Parizkoyi Bogomateri 2017Rozp yattya Diyego Velaskes 1632 Nacionalnij muzej Prado Ce stattya pro hristiyansku relikviyu Pro Hrest yak simvol div Rozp yattya NazvaZhivotvornij Hrest Istinnij Hrest lat Vera Crux isp Veracruz latinska nazva ispanskoyu Vera Krus abo Verakrus Svyatij Hrest isp i port Santa Cruz ispanska j portugalska nazvi ispanskoyu Santa Krus Santa Kruz portugalskoyu Santa Krush Apokrifi Smert Adama na zadnomu plani Sif otrimuye vid angela rajsku gilku P yero della Francheska 1452 1465 v Arecco Yevangeliya ne povidomlyayut osoblivih podrobic pro Hrest na yakomu Hristos buv strachenij cherez rozp yattya Vin zgaduyetsya yak vzhe gotovij predmet pri opisi jogo nesennya Hristom na Golgofu napriklad rozpovid pro hresnu dorogu u yevangelista Luki Lk 23 26 31 Apokrifichna zh literatura na vidminu vid kanonichnih tekstiv mistit bezlich detalej legendarnoyi istoriyi Zhivotvornogo Hresta Prote istoriya Hresta yak znachimoyi dlya hristiyanskogo svitu relikviyi sho pidkriplyuyetsya dostovirnimi svidchennyami pochinayetsya lishe z rozkopok provedenih rivnoapostolnoyu imperatriceyu Olenoyu i opisanih bagatma rannohristiyanskimi istorikami Cikl legend pro Zhivotvornij Hrest vinik perevazhno v Palestini i maye davnye pohodzhennya ranni spiski Yevangeliya vid Nikodima datuyutsya V stolittyam Osnovnij akcent v apokrifichnih opovidyah vikonanij na zv yazku znaryaddya hresnoyi smerti Hrista z odnim iz rajskih derev ta inshimi podiyami Starogo Zavitu Takozh apokrifi opovidayut i pro obstavini nabuttya Hresta apokrif Vchennya Addaya apostola Doslidniki vvazhayut sho avtori cih perekaziv ne stavili za metu proslaviti danu hristiyansku relikviyu znachushist yakoyi nikoli ne osporyuvalasya Metoyu bulo pokazati pohodzhennya hristiyanstva buduchi na toj moment she molodoyu religiyeyu vid najdavnishoyi tradiciyi bukvalno vid Adama Apokrifichna istoriya Zhivotvornogo Hresta znajshla svoye vidobrazhennya v chislennih zobrazhennyah Najpovnishij cikl zobrazhen ciyeyi istoriyi vikonanij u 1452 1465 rokah P yero della Francheskom na freskah u golovnij kapeli v Arecco Bogomilska legenda Bogomilkam pripisuyetsya odna z dualistichnih legend pro Zhivotvornij Hrest yaka rozpovidaye pro stvorennya svitu i posadzhennya rayu odnochasno Bogom i Satanailom Vidpovidno do ciyeyi legendi Bog pri posadzhenni odnogo z rajskih derev govorit Satanailu Tut bude tilo moye i derevo posluzhit dlya tvogo vignannya Koli zh Satanail vidkinuv Boga to prijshovshi podivitisya na dobra i zla buv vignanij jogo tayemnichoyi siloyu z rayu i diyavol vpershe stav chornim Derevo zh rozroslosya na tri stovburi nazvanih stovburami Adama Yevi i Gospoda u centri Pislya derevo rozpalosya i tilki chastina Gospoda zalishilasya na misci Chastina Adama vpala v Tigr i bula prinesena vodoyu v a chastina Yevi pid chas vsesvitnogo potopu potrapila v Z cih dvoh chastin za bogomilskoyu legendoyu i buv zroblenij Hrest dlya rozp yattya Isusa Hrista Zolota legenda Slugi Solomona zakopuyut Zhivotvoryashogo dreva Cej tekst perekazu pro Zhivotvornij Hrest zberigsya na Zahodi u skladi Zolotoyi legendi na Shodi vidomij lishe za dekilkoma greckimi rukopisami Osnova istoriyi pro pohodzhennya materialu dlya Zhivotvornogo Hresta vzyata z apokrifichnogo Yevangeliya vid Nikodima U nomu rozpovidayetsya sho koli Adam buv pri smerti jogo sin Sif pishov do brami Rayu z metoyu otrimati maslo proshennya i pomazati yim tilo svogo batka Odnak z yavivsya arhangel Mihayil povidomiv sho maslo proshennya vsomu svitu bude darovano cherez 5500 rokiv proroctvo pro prishestya Hrista i dav Sifu gilku vid dereva piznannya Dobra i Zla plid z yakogo skushtuvav Adam pid chas grihopadinnya Vruchivshi gilku arhangel skazav Yaksho zmozhesh ozhiviti cej suhij plid to buti jomu zcilennya Povernuvshis dodomu Sif znajshov Adama mertvim i vklav suhu gilku v jogo rot za inshimi versiyami na golovu Adama Sif nadiv vinok spletenij iz ciyeyi gilki abo ce zrobiv sam Adam yakij she buv zhivij do momentu povernennya Sifa Potim z neyi proroslo derevo z troh zroshenih stovburiv yake prodovzhuvalo zrostati tisyacholittya do nastannya chasiv carya Solomona Cej car zrubav derevo ta namagavsya vikoristati jogo pri budivnictvi Yerusalimskogo hramu odnak vono ne pidijshlo za rozmirami Brus vikoristovuvali pri budivnictvi mosta Koli vidoma svoyeyu mudristyu caricya Savska nanesla vizit Solomonu vona shililasya pered derevom na kolina Vklonivshis vona peredbachila sho Spasitel svitu bude povishenij na comu derevi i vid togo carstva yudeyiv prijde rozorennya i kinec Potim zamist togo shob stupati po derevu vona bosa perejshla strumok ubrid Zlyakavshis Solomon nakazav zakopati brus Derevina bula znajdena pri budivnictvi basejnu dlya obmivannya zhertovnih tvarin Prote voda v nomu proslavilasya zcilennyami i jogo peretvorili na cilyushu kupalnyu Siloamska kupil Pislya areshtu Hrista derevo splivlo z vod kupalni Z nogo virishili vigotoviti Hrest dlya rozp yattya Isusa Hrista a same vertikalnij trimalnij stovp Poperechnij brus tablichka i pidnizhzhya buli zrobleni z inshih porid dereva Za legendoyu Hrest buv zibranij z derevini palmi kiparisu kedru i olivi Rosijski apokrifi U rosijskomu apokrifi Slovo o Krestnom Dreve XV XVI stolittya navoditsya istoriya Hresnogo Dereva analogichna yevropejskij Zolotij legendi z dodatkom legend pro Mojseya i Loti Odnak caricya sho prijshla do Solomona nazivayetsya siviloyu Vona prijshovshi podivitisya na vikinute Solomonom derevo sila na nogo i bula obpalena vognem Pislya cogo vona prorekla O trklyatoe drѣvo a narod sho stoyav poruch viguknuv O trblazhenoe drѣvo na nemzhe raspyatsya Gospod Takozh Slovo pro Hresne Derevo povidomlyaye sho derevo z legendi pro Mojseya div nizhche pishlo na vigotovlennya hresta dlya rozp yattya U Drevnoruskih apokrifah caricya Savska chasto nazivayetsya siviloyu i v ryadi dzherel yij pripisuyut proroctvo pro dolyu dereva vidkinutogo Solomonom pri budivnictvi hramu Carica Nikavlya i ona zhe Sivilla Savskaya uvidya v Ierusalimѣ u Solomona ne gniyuchee drevo na koem okolo tysyachi lѣt poslѣ raspyat Hristos v izstuplenii vozglasila Se drevo na nem zhe Bog oblechennyj plotiyu umret v voskresenieIstoriya Mojseya Miniatyura z Parizkogo psaltirya Vizantiya X stolittyaInshi legendi Pov yazana z Mojseyem Legenda zasnovana na opisanij v Staromu Zaviti istoriyi narodnogo narikannya bilya girko solonogo dzherela Merri Vih 15 23 25 U apokrifah isnuye dvi versiyi cogo syuzhetu Persha Mojsej posadiv na berezi dzherela derevo prinesene z rayu pid chas vsesvitnogo potopu div bogomilsku legendu pro derevo Yevi Druga angel dav Mojseyu gilki troh derev aloe kedr ta kiparis i zveliv splitayuchi yih razom yak simvol Svyatoyi Trijci posaditi na berezi V oboh variantah legend podalsha dolya viroshenogo dereva vidpovidaye opisanij v Zolotij legendi istoriyi z carem Solomonom Zv yazana z Lotom Cya legenda opisuye pohodzhennya dereva dlya Hresta odnak u ryadi variantiv z neyu pov yazuyetsya i pohodzhennya Zhivotvornogo Hresta Zgidno z legendoyu Sif otrimav vid angela ne tilki gilku vid dereva piznannya dobra i zla ale i she odnu yaku Sif piznishe zapaliv na berezi Nilu j vona dovgo gorila vognem nezgasimim Koli zh Lot zgrishiv zi svoyimi dochkami to Bog zveliv jomu dlya spokutuvannya posaditi tri gol ovni z togo bagattya j polivati yih poki ne viroste velike derevo Z cogo dereva buv zroblenij hrest blagochestivogo rozbijnika abo projshovshi shlyah opisanij u Zolotij legendi vono stalo materialom dlya Zhivotvornogo Hresta Monastir Svyatogo Hresta v Yerusalimi na misci de za perekazami roslo derevo Hresta Isnuye j druga legenda pro pohodzhennya dereva dlya Hresta pov yazana z Lotom Koli Avraamu v z yavivsya Bog u viglyadi troh angeliv to voni pered vidhodom u Sodom zalishili jomu svoyi tri posohi Yih i viddav Avraam Lotu pislya jogo grihopadinnya z dochkami zvelivshi posaditi yih v okolicyah Yerusalimu i polivati vodoyu z Jordanu Lot pragnuchi spokutuvati svij grih vikonav doruchennya Avraama posadiv palici v dolini sam nosiv vodu z Jordanu borovsya z satanoyu kotrij spokushav jogo cherez pomisli Posohi prorosli i virosli v triyedine derevo piniyu kiparis kedr Dali dolya dereva povtoryuye istoriyu opisanu v Zolotij legendi Greckij pravoslavnij monastir Svyatogo Hresta odin z najstarishih v Yerusalimi zgidno z perekazami pobudovanij tam de Lot posadiv derevo Hresta Sribnij krug v kaplici pozadu golovnogo vivtarya monastirskoyi cerkvi vidznachaye ce misce shanovane yak svyashenne Zdobuttya HrestaVstanovlennya Hresta pered Rozp yattyam Hristovim Blizko 1497 Rostovska shkola Z Uspenskogo soboru Kirilo Bilozerskogo monastirya Vidomosti cerkovnih istorikiv Cerkovni istoriki IV V stolit Nastupnij cikl legend sho govorit vzhe pro Zdobuttya istorichnoyi cerkovnoyi relikviyi Hresta zagalnoprijnyatogo viruyuchimi yak Istinnij vede svij pochatok z 326 roku koli yak vvazhayetsya vin buv znajdenij imperatriceya Olenoyu matir yu imperatora Kostyantina Velikogo pid chas yiyi podorozhi v Yerusalim rozpochatogo z metoyu palomnictva ta poshuku hristiyanskih relikvij bozhestvennij Kostyantin vidpraviv zi skarbami blazhennu Olenu dlya vidshukannya zhivotvoryashogo hresta Gospodnogo Yerusalimskij patriarh Makarij zustriv caricyu z nalezhnim chestyu i razom z neyu vidshukuvav bazhane Zhivotvoryashogo dreva perebuvayuchi v tishi i robotyashih molitvah i poshennya Hronografiya Feofana rik 5817 324 325 Razom z Hrestom Gospodnim Olenoyu buli znajdeni chotiri cvyahi ta titli INRI Cya istoriya opisana bagatma avtorami togo chasu Amvrosiyem Mediolanskim bl 340 397 rr 345 410 rr Sokratom Sholastikom bl 380 440 rr Feodoritom Kirskim 386 457 rr bl 363 410 rr Sozomenom bl 400 450 rr Imperatricya Olena sposterigaye za rozkopkami Yan van Ejk Miniatyura z Najprekrasnishogo Chasoslova Notr Dam Najbilsh rannij cerkovnij istorik Yevsevij Kesarijskij bl 263 340 rr u svoyij praci Zhittya Kostantina dokladno povidomlyaye pro vidkrittya bozhestvennoyi grobnici prote ne zgaduye ni pro znajdenij Zhivotvornij Hrest ni pro uchast v cij podiyi carici Oleni Za jogo rozpovidyami pecheru de buv pohovanij Hristos znajshli v hodi borotbi z yazichnickimi hramami Koli za nakazom Kostyantina zrivali nasip hramu solodkostrastnomu demonu lyubovi tobto bogini Veneri to raptom v glibini zemli ponad vsyake spodivannya znajdeno porozhnij prostir a potim Chesne i Vsesvyate Znamennya ryativnogo Voskresinnya Todi svyashenna pechera stala dlya nas obrazom povernennya do zhittya Spasitelya Yevsevij ne utochnyuye sho yavlyalo soboyu znamennya Za Yevseviyem caricya Olena sporudila cerkvu u Vifleyemi nepodalik inshoyi pecheri de Hristos narodivsya v ploti Sokrat Sholastik ta Yevsevij navodyat list imperatora Kostyantina do Makariya Yerusalimskogo de imperator daye vkazivki pro budivnictvo hramu na misci vidkrittya Znamennya Svyatishih Strastej Odnak Kostyantin v listi ne nazivaye hresta ale govorit pro vidkrittya svyatogo miscya Yaksho suchasniki carici Oleni j imperatora Kostyantina nichogo ne povidomlyayut pro znajdennya Hresta to vzhe pri pravlinni jogo sina imperatora Konstanciya II praviv 337 361 rr v cerkovnih kolah tverdo vpevneni v tomu sho znajdennya vidbulosya pri Kostyantini U listi Konstanciyu z privodu znamennya Hresta na nebi yepiskop Kirilo Yerusalimskij pishe Bo pri Bogolyubnomu i blazhennij pam yati Kostyantina Otcya Tvogo znajshovshi v Yerusalimi Spasitelne derevo Hresta koli vin mayuchi najbilshu revnist do blagochestya cherez spriyannya Bozhestvennoyi blagodati znajshov potayemni Svyati miscya Vpershe v zberezhenih tekstah istoriya pro znajdenij Hrest z yavlyayetsya v rozgornutomu viglyadi u Amvrosiya Mediolanskogo v 395 roci U Slovi na konchinu Feodosiya vin rozpovidaye pro te yak blazhenna Olena velila kopati na Golgofi i viyavila tam 3 hresti Za napisom Isus Nazaryanin Car Yudejskij znajshla vona spravzhnij Hrest i vklonilasya jomu Takozh vona znajshla cvyahi yakimi buv rozp yatij Gospod i odin z nih vstavila v vuzdechku a inshij v diademu Shozha istoriya vikladayetsya v 10 mu rozdili Cerkovnoyi istoriyi Rufina sho ye perekladom fragmentu odnojmennogo tvoru Vtrachenij originalnij greckij tekst Gelasiya datuyetsya priblizno 390 om i mozhe vvazhatisya pershim vidomim vikladom istoriyi znajdennya Hresta Olenoyu Cya istoriya v cilomu blizka rozpovidyam Amvrosiya prote mistit vstavku z chudovim zcilennyam vmirayuchoyi zhinki bozhestvennim svidchennyam sho pidtverdiv napis na Hresti Zgidno z Rufinom Hrest buv znajdenij na misci strati Hrista zamaskovanomu statuyeyu Veneri Olena buduye hram na comu misci a znajdeni cvyahi vidpravlyaye sinu U najbilsh rozvinenomu viglyadi legenda pro znajdenij Hrest z yavlyayetsya u Sokrata Sholastika ta Sozomena Sam Sokrat tak povidomlyaye pro dzherelo z istoriyi nabuttya hresta Ce napisav ya hoch i po sluhu odnak pro avtentichnist ciyeyi podiyi govoryat majzhe vsi zhiteli Konstantinopolya Praci cih istorikiv lyagli v osnovu nastupnih opisiv znahodzhennya Zhivotvornogo Hresta zokrema v Hronografi vizantijskogo istorika Feofana 760 818 roki Na osnovi cih istorichnih svidchen iz dobavlenimi apokrifichnimi dzherelami rozpovid pro znajdennya Zhivotvornogo Hresta bula vnesena Yakovom Voraginskim v jogo Zolotu legendu yaka i zdobula taku shiroku populyarnist na Zahodi Data Zdobuttya Hresta Pitannya pro tochnu datu koli Olenoyu buv znajdenij Hrest ye spirnim Najbilsh poshirenoyu ye data sho navoditsya v Sokrata Sholastika 326 rik Sokrat ne nazivaye roku v yakij vidbulosya Zdobuttya Hresta ale v jogo Cerkovnij istoriyi rozpovid pro podiyu jde vidrazu pislya zgaduvannya svyatkuvannya 20 richchya pravlinnya Kostyantina 25 lipnya 326 Shodoznavec direktor Vatikanskoyi biblioteki v XVIII stolitti vvazhav sho Hrest buv znajdenij Olenoyu 3 travnya 326 roku za yulianskim kalendarem Rosijskij bogoslov profesor gruntuyuchis na oleksandrijskoyi hronici VI stolittya vidnosit Zdobuttya Hresta do 320 roku Pri comu vin kategorichno ne zgoden z datuvannyam ciyeyi podiyi 326 rokom oskilki za ryadom danih Sv Olena pomerla v 325 roci a ne v 327 yak vvazhali ranishe Misce rozkopok Zdobuttya Hresta svyatoyi Olenoyu 1516 1533 Usi nechislenni vkazivki istorikiv najblizhchih za chasom do poshukiv zvodyatsya do togo sho hresti buli znajdeni nedaleko vid Grobu Gospodnogo odnak ne v samomu Grobi I hocha isnuvalo yudejskij obryadovij pripis yakij vimagav shob derevo na yakomu hto nebud buv rozp yatij bulo pohovano razom iz strachenim vono ne moglo bulo buti vikonane pobozhnim uchnyami Hrista voni ne stali b klasti znaryaddya strati Jomu do Grobu yak zlochincevi Isnuvala jmovirnist sho vsi tri hresti vikoristani pri strati v toj den mogli buti zariti poblizu vid miscya rozp yattya Sozomen u svoyij praci visuvaye nastupne pripushennya pro mozhlivu dolyu Hresta pislya znyattya z nogo tila Isusa Voyini yak opovidaye istoriya spershu znajshli mertvim na hresti Isusa Hrista i znyavshi Jogo viddali dlya pohovannya potim mayuchi namir priskoriti smert rozip yatih po oboh jogo storonam rozbijnikiv perebili yim gomilki a sami hresti kidali odin za odnim yak popalo Yevsevij Kesarijskij tak opisuye misce rozkopok Ocyu spasennu pecheru deyaki bezbozhniki i nechestivci umislili prihovati vid poglyadu lyudej iz namirom prihovati cherez ce istinu Priklavshi bagato praci voni navezli zvidkis zemli i zavalili neyu vse te misce Potim pidnyavshi nasip do deyakoyi visoti zamostili yiyi kamenem i pid cim visokim nasipom shovali bozhestvennu pecheru Zakinchivshi taku robotu yim zalishalosya lishe na poverhni zemli prigotuvati divnu po istini grobnicyu dush voni zbuduvali pohmure zhitlo dlya mertvih idoliv shovanku demona htivosti Afroditi de na nechistih i merzennih zhertivnikah prinosili nenavisni zhertvi Yevsevij Kesarijskij Zhittya Kostyantina III 36 Moneta imperatora Antonina Piya karbovanij u Kesariyi Palestinskoyi iz zobrazhennyam statuyi Veneri v yiyi yerusalimskomu hramiStatuya svyatoyi Oleni v pribudovi Zdobuttya Hresta livoruch vid miscya de vin buv znajdenij Pro perebuvannya na misci Grobu Gospodnogo svyatilisha Afroditi Veneri zgaduye u svoyij praci i Sokrat Sholastik povidomlyayuchi pri comu sho vves Yerusalim prijshov u zapustinnya Lyudej zhivuchih v Hristi shanuvali cyu grobnicyu z chasu strastej a ti sho vtikali vid Hrista zarili te misce i pobuduvavshi na nomu kapishe Afroditi postavili idola shob vinishiti samu zgadku pro te misce Hram Veneri v Yerusalimi dijsno isnuvav Vin buv pobudovanij v 130 h rokah imperatorom Adrianom sho prizvelo do zakolotu sered miscevogo naselennya Vvazhayetsya sho na monetah karbovanih za chasiv imperatora Antonina Piya v Kesariyi Palestinskij zobrazhena statuya Veneri Peremozhnici sho stoyit v yiyi hrami v Yerusalimi Fakt budivnictva hramu Afroditi na misci Grobu Gospodnogo zgaduye i Feofan Pislya cogo nevdovzi vid Boga vkazano Makariyu misce na yakomu zbudovano bulo hram nechistoyi Afroditi ta postavlena yiyi statuya Bogom vinchana Olena za carskoyi svoyeyi vladi negajno povelila velikomu chislu majstriv rozkopati vshent i ochistiti misce hramu Afroditi za veliki groshi sporudzhenogo v davni chasi Eliyem Adrianom Marmurova plita sho vidznachaye misce nabuttya Hresta Misce Zdobuttya Hresta znahoditsya v Hramu Voskresinnya Hristovogo v Yerusalimi v kolishnij kamenolomni Vono vidznacheno vpravlenoyu v pidlogu plitoyu chervonogo marmuru z zobrazhennyam hresta plita z troh storin obnesena metalevoyu ogorozheyu tut zhe spochatku i zberigavsya Hrest U bokovij vivtar Zdobuttya Hresta z pidzemnoyi virmenskoyi cerkvi Sv Oleni vniz vedut 22 metalevi stupeni ce najnizhcha i sama shidna tochka Hramu Grobu Gospodnogo dva poverhi vniz vid osnovnogo rivnya U pribudovi Zdobuttya Hresta pid steleyu blizko spusku ye vikno zaznachayetsya misce z yakogo Olena sposterigala za hodom rozkopok i kidala dlya zaohochennya pracyuyuchih groshi Ce vikno z yednuye bokovij vivtar z vivtarem cerkvi svyatoyi Yeleni Pro rozkopki Grobu Gospodnogo najbilsh dokladno napisav Yevsevij Kesarijskij prote vin povidomlyaye lishe pro odnu pecheru grobnicyu U dijsnosti zh pri rozkopkah yih bulo znajdeno shonajmenshe dvi Druga pechera ce virubanij v monolitnij skeli sklep iz dvoma pohovalnimi nishami periodu Drugogo Hramu Cej sklep buv vklyuchenij do skladu hramu Grobu Gospodnogo pri sporudi i sogodni jogo mozhna pobachiti v kaplici za 17 metriv po pryamij na zahid vid Grobu Gospodnogo Zgidno z perekazom tut buli pohovani tayemni uchni yaki pohovali Hrista svyati Josip Arimafejskij ta Nikodim Na dumku doslidnikiv pri rozkopkah moglo buti znajdeno nevelike yevrejske kladovishe a koli Yevsevij pribuv do Yerusalimu to jomu imovirno pokazali tilki odnu grobnicyu yaka bula identifikovana yak Grib Gospodnij a susidni z neyu vzhe zriv abo znishili shob vidiliti potribnu Dopomoga Yudi Kiriaka opuskayut v kolodyaz P yero della Francheska 1452 1465 Za Zolotoyu legendoyu dopomogu v poshukah Hresta nadav yevrej Yuda pislya zastosovanih do nogo katuvan hrestivsya potim pid im yam Kviriaka vin stav potim yepiskopom Yerusalimu i prijnyav muchenicku smert za chasiv imperatora Yuliana Vidstupnika taka zh rozpovid navoditsya u cerkovnih istorikiv Sozomena i Grigoriya Turskogo Vidomosti pro nogo yak pro ne pidtverdzhuyutsya istorikami Za Zolotoyu legendoyu Yuda buv odnim z yevrejskih mudreciv predkom yakogo buv pershomuchenik Stefan Diznavshis vid svogo batka pro misce znahodzhennya Hresta vin pislya priyizdu Oleni v Yerusalim na radi starijshin zayaviv sho viyavlennya Hresta zrujnuye yihnyu religiyu i pozbavit yudeyiv perevagi nad hristiyanami Todi yevreyi zaboronili povidomlyati imperatrici pro misceznahodzhennya relikviyi ale pislya togo yak Olena prigrozila spaliti yih zhivcem ti vidali Yudu Olena kinula jogo v visohlij kolodyaz protrimala tam sim dniv pislya chogo vin prijshovshi v odne misce svij golos pidnis ta j blagav shob jomu poslano bulo znamennya Negajno zh u tomu misci zadvigtila zemlya i zijshov dim nastilki divno solodkogo sho vidchuvshi jogo Yuda vdariv u doloni vid radosti i viguknuv Voistinu Isus Hristos Ti Spasitel svitu Istoriya pro Yudu zasnovana na povidomlenni Sozomena pro dosvidchenogo yudeya yakij zhiv na Shodi vona stala chastinoyu oficijnoyi legendi pro Zdobuttya Hresta tilki v novomu rakursi stvorenomu Yakovom Voraginskim Pro zaluchennya miscevih zhiteliv do poshukiv Hresta pisali takozh Rufin Paulin Nolanskij i Prote piznishe v VII stolitti povidomlyav sho lyudina sho znajshla dlya Oleni Hrest buv yakijs Ablavius revnij hristiyanin odin z najimenitishih lyudej imperiyi Viznachennya Istinnogo Hresta Viznachennya dijsnosti hresta Dzhovanni Domeniko Tyepolo V hodi rozkopok sho suprovodzhuvalisya poyavoyu pahoshiv buli znajdeni tri hresti odin Preblazhennij na yakomu visiv Hristos a inshi na yakih buli rozp yati U viznachenni Istinnogo Hresta dopomogu Oleni nadav Makarij I Vin viznachiv Viroyu tobto prosiv u Boga oznaki ta otrimav yiyi Ce znamennya polyagalo v nastupnomu u tij krayini odna zhinka hvorila vazhko i nareshti perebuvala vzhe pri smerti Yepiskop namirivsya pidnesti do vmirayuchoyi kozhen z tih hrestiv viruyuchi sho torknuvshis hresta dorogocinnogo vona oduzhaye Nadiya ne obmanula jogo Koli pidnosili do zhinki dva hresta ne gospodnih vmirayuchij aniskilki ne bulo krashe a yak skoro pidnesenij buv tretij spravzhnij vmirayucha zaraz zhe zmicnilasya i povernulasya do povnogo viduzhannya hachkar Taka zh rozpovid navoditsya u Rufina Feodoritom i Cya versiya viznachennya istinnogo Hresta stala na Shodi najbilsh poshirenoyu yiyi privodit i vizantijskij hronist Feofan 760 818 roki Do odniyeyi zhinki znatnogo rodu vidchajdushno hvoroyi i napivmertvoyi Makarij pidnosiv vsi hresti i vznav Hrest Gospodnij Ledve tin jogo torknulasya hvoroyi yak bezdihanna j neporushna bozhestvennoyu siloyu vmit pidvelasya j guchnim golosom proslavila Boga Na Zahodi poshirenishoyu versiyeyu Diva sho stalosya pri vstanovlenni istinnogo Zhivotvornogo Hresta ye opovidannya sho mistitsya v Zolotij legendi pro voskresinnya cherez jogo pokladannya na mercya pronosimogo povz misce rozkopok Yak svidchit virmenska legenda vidminu Istinnogo Hresta vid dvoh inshih polyagalo v tomu sho vin procviv na nomu z yavilisya kviti tomu znameniti virmenski hresti hachkari mayut roslinnij vizerunok Zdobuttya hresta za svidchennyam cerkovnih istorikiv spravilo vrazhennya ne tilki na hristiyan ale j na yudeyiv tak sho deyaki z nih yak i Yuda z Zolotoyi legendi hrestilisya Apokrifichna istoriya pro pershe znahodzhennya Hresta Apokrifichna istoriya pershogo znahodzhennya Zhivotvornogo Hresta mistitsya v sirijskomu Uchenni Addaya apostola povnij tekst yakogo zberigsya v rukopisi VI stolittya pri comu vidomi urivki datuyutsya V stolittyam Cej apokrif vidnosit Zdobuttya Hresta do pravlinnya imperatora Tiberiya yakij yak povidomlyayut apokrifi majbutnogo imperatora Klavdiya zrobiv drugoyu osoboyu v derzhavi Druzhina Klavdiya zvana v apokrifi Protonika jmovirno im ya pov yazane z greckim virazom persha peremoga dav gr ἡ prwth nikh yake za zadumom avtora apokrifa povinno bulo pidkresliti pervinnist ciyeyi legendi po vidnoshennyu istoriyi nabuttya Hresta imperatriceyu Olenoyu obernena v Rimi v hristiyanstvo propoviddyu apostola Petra zahotila pobachiti Yerusalim i ti miscya de Gospod nash zrobiv podvigi Svoyi Protonika vzyala v podorozh dvoh svoyih siniv i yedinu donku Po priyizdi do Yerusalimu vona bula zustrinuta z imperatorskimi pochestyami ale na yiyi prohannya pokazati yij Golgofu i Grib Gospodnij apostol Yakiv povidomiv yij sho voni pid naglyadom yudeyiv yaki ne dozvolyayut nam hoditi tudi i molitisya pered Golgofoyu i grobniceyu Diznavshis ce Protonika zustrilasya z yudejskimi starshimi i zvelila yim peredati Golgofu i Grib Gospodnij hristiyanam a pislya pishla tudi i znajshla v grobnici tri hresti Koli vona vhodila v grobnicyu razom z ditmi to yiyi yuna dochka vpala i pomerla bez bolyu bez strazhdannya bez yakoyi b to ne bulo prichini dlya smerti Smert donki bula vikoristana dlya viznachennya spravzhnogo Hresta Gospodnogo Protonika z molitvoyu pokladala po cherzi hresti na svoyu dochku i pislya pokladannya Istinnogo Hresta yiyi dochka ozhila i proslaviv Boga sho povernuv yij zhittya cherez hresta Svogo Zhivotvoryashij Hrest buv peredanij Protonikoyu Yakovu pershomu yepiskopu Yerusalimu a piznishe v chasi Trayana praviv 98 117 rr Pri Simeoni drugomu viyavivsya zahovanij Vdruge Hrest znajshla caricya Olena Legenda pro pershe nahodzhennya Hresta isnuye tilki v sirijskij i pid yiyi vplivom virmenskij literaturi Obraz Protoniki povnistyu zapozichenij vid imperatrici Oleni a sam apokrif buv vikoristanij epizod zustrichi Protoniki z yudejskimi starshimi Yakovom Voraginim pid chas napisannya nim Zolotoyi legendi Doslidniki prijshli do visnovku sho legenda pro pershe nabuttya Hresta Protonikoyu ye piznishoyu versiyeyu sho z yavilasya u vizantijskij Siriyi pid vplivom greckoyi legendi pro Olenu i Kiriaka Isnuye takozh koptska versiya danoyi legendi yaka pripisuye nabuttya Hresta imperatriceyu druzhinoyu imperatora Feodosiya II yaka ostanni desyatilittya svogo zhittya 441 443 460 rr provela v Yerusalimi i vitratila veliki sumi na udoskonalennya mista Irano vizantijska vijnaU travni 614 roku vijska iranskogo shaha Hosrova II zdobuli vizantijskij Yerusalim i vivezli iz nogo Zhivotvornij hrest yak trofej Cherez 13 rokiv 628 roku vizantijskij imperator Iraklij rozbiv iranciv i povernuv hristiyansku relikviyu Spochatku vin vstanoviv yiyi u Konstantinopoli a 21 bereznya 630 roku povernuv do Yerusalima Patron Portugaliya municipaliteti Albergariya a Velya Batalya Praya da Vitoriya Santa Krush da Grasioza parafiyi Albergariya a Velya Alvarenga Vera KrushDiv takozhMonastir Hresta VerakrusPrimitkiChinna orfografichna norma Zhivotvornij Hrest Gospodnij Lopatin V V Propisna abo ryadkova Orfografichnij slovnik V V Lopatin I V Nechayeva L K Chelcovoyi M Eksmo 2009 512 s stor 175 Hrest Hrista Novij enciklopedichnij slovnik Brokgauza i Efrona t 23 Pro svyatogo hresta Yakiv Voraginskij Z Zolotoyi legendi Arhiv originalu za 1 grudnya 2012 Procitovano 4 kvitnya 2010 Krilov M Istoriya Hresta na yakomu buv rozip yatij Hristos M 1855 Hrest Hrista Novij enciklopedichnij slovnik Brokgauza i Efrona t 23 Pro svyatogo hresti Yakiv Voraginskij Z Zolotoyi legendi nedostupne posilannya z lipnya 2019 Arhiv originalu za 6 lyutogo 2008 Procitovano 4 kvitnya 2010 Krilov M Istoriya Hresta na yakomu buv rozip yatij Hristos M 1855 Pro svyatogo hresta Yakiv Voraginskij Z Zolotoyi legendi Arhiv originalu za 1 grudnya 2012 Procitovano 4 kvitnya 2010 Arhiv originalu za 7 bereznya 2008 Procitovano 4 kvitnya 2010 Arhiv originalu za 6 travnya 2008 Procitovano 4 kvitnya 2010 Arhiv originalu za 6 lyutogo 2008 Procitovano 4 kvitnya 2010 Primitki do odi G R Derzhavina Hristos dorevolyucijne vidannya Krilov M Istoriya Hresta na yakomu buv rozipnutij Hristos M 1855 Arhiv originalu za 22 serpnya 2007 Procitovano 4 kvitnya 2010 Hronografiya Feofana 6 bereznya 2008 u Wayback Machine 5817 rik za oleksandrijskoyu eroyu 324 325 n e Arhiv originalu za 6 bereznya 2008 Procitovano 4 kvitnya 2010 Arhiv originalu za 29 veresnya 2007 Procitovano 4 kvitnya 2010 Arhiv originalu za 2 grudnya 2008 Procitovano 4 kvitnya 2010 Arhiv originalu za 11 travnya 2008 Procitovano 4 kvitnya 2010 Rufin Cerkovna istoriya X I 7 8 Barbara Baert A Heritage Of Holy Wood The Legend of the True Cross in Text and Image 31 serpnya 2011 u Wayback Machine Brill 2004 stor 30 32 Originalnij tekst Gelasiya zvilnenogo vid vstavok i zmin vnesenih Rufinom rekonstrujovanij u knizi Stephan Borgehammar How the Holy Cross was Found From Event to Medieval Legend Stockholm Almquist amp Wiksell International 1992 pp 11 14 31 55 Silskij B Pro misceznahodzhennya Golgofi i grobnici Hrista Arhiv originalu za 29 veresnya 2007 Procitovano 4 kvitnya 2010 Arhiv originalu za 10 lipnya 2009 Procitovano 4 kvitnya 2010 17436 Skaballanovich M M Hrestovozdvizhennya Istoriya svyata Hrestovozdvizhennya nedostupne posilannya z lipnya 2019 Arhiv originalu za 10 lipnya 2009 Procitovano 4 kvitnya 2010 Yaksho za rabinskogo pripisu kamin yakim hto nebud buv ubitij derevo na yakomu hto nebud buv povishenij mech yakim hto nebud buv obezgolovlenij i motuzka yakoyu hto nebud buv zadushenij povinni buti pohovani razom iz strachenim Sanhedr fol 45 2 to take rozporyadzhennya ne moglo buti vikonane tut Pohovannya prechistogo tila Gospoda Isusa Hrista vidbuvalosya pobozhnimi rukami Jogo uchniv druziv a tila dvoh rozbijnikiv mozhe buti zovsim ne mali yevrejskogo pohovannya rimski soldati storozhem u yih hrestiv mogli kinuti yih potim v najblizhchu pecheru Arheologiya istoriyi strazhdan Gospoda Isusa Hrista Kiyiv Prolog 2006 S 263 ISBN 966 8538 00 5 Arhiv originalu za 7 bereznya 2008 Procitovano 4 kvitnya 2010 Germij Sozomen Cerkovna istoriya II 1 Arhiv originalu za 6 bereznya 2008 Procitovano 4 kvitnya 2010 Grant M Rimski imperatori M 1998 s 100 Arhiv originalu za 6 bereznya 2008 Procitovano 4 kvitnya 2010 Arhiv originalu za 6 bereznya 2008 Procitovano 4 kvitnya 2010 Svyata Zemlya Istorichnij putivnik po pam yatnih miscyah Izrayilyu Yegiptu Jordaniyi i Livanu Red M V Bibikov M 2000 S 51 Arhiv originalu za 4 zhovtnya 2008 Procitovano 4 kvitnya 2010 Yevsevij Kesarijskij Teofaniya III 61 Svyata Zemlya Istorichnij putivnik po pam yatnih miscyah Izrayilyu Yegiptu Jordaniyi i Livanu Red M V Bibikov M 2000 S 47 Arhiv originalu za 6 bereznya 2008 Procitovano 4 kvitnya 2010 Pro Svyatogo Hresta Yakiv Voraginskij Iz Zolotoyi legendi Arhiv originalu za 1 grudnya 2012 Procitovano 4 kvitnya 2010 ru Texts rus Greg Tour text1 htm Grigorij Turskij Istoriya frankiv Kniga I nedostupne posilannya z lipnya 2019 HJW Drijvers and J W Drijvers The Finding of the True Cross The Judas Kyriakos Legend in Syriac Introduction Text and Translation 1997 Germij Sozomena Cerkovna istoriya II 1 1 5 Paulin Nolanskij Listi 31 4 5 Sulpicius Severius Hronika II 33 34 Ioann Nikijskij Hronika 76 71 Arhiv originalu za 29 veresnya 2007 Procitovano 4 kvitnya 2010 RufinCerkovna istoriya X I 7 8 FeodoritCerkovna istoriya I 18 Nikifor Kallist kn VIII gl 29 Arhiv originalu za 6 bereznya 2008 Procitovano 4 kvitnya 2010 Arhiv originalu za 7 bereznya 2008 Procitovano 4 kvitnya 2010 Klavdij nikoli ne prityaguvavsya na derzhavnu sluzhbu pri imperatorah Oktaviani Avgusti i Tiberiyi lishe v 37 roci Kaligula priznachiv jogo konsulom druzhinami istorichnogo Klavdiya buli Messalina ta Agrippina Molodsha Arhiv originalu za 13 sichnya 2008 Procitovano 4 kvitnya 2010 tut i dali Vchennya Addaya apostola cituyetsya za Vchennya Addaya apostola Mesherska E M apokrifichni diyannya apostoliv Novozavitni apokrifi v sirijskij literaturi 13 sichnya 2008 u Wayback Machine Derevenskij B G Pro misce roztashuvannya Golgofi i grobnici Hrista Glava 2 Cerkovne vidkrittya Golgofi i Grobu Gospodnogo 19 zhovtnya 2016 u Wayback Machine ros Arhiv originalu za 21 sichnya 2008 Procitovano 4 kvitnya 2010 PosilannyaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Zhivotvornij Hrest