Ернст Те́одор Амаде́й Го́фман | ||||
---|---|---|---|---|
Ernst Theodor Amadeus Hoffmann | ||||
![]() | ||||
Ім'я при народженні | Ернст Те́одор Вільгельм Гофман | |||
Псевдонім | Йоганн Крайслер | |||
Народився | 24 січня 1776 Кенігсберг, Пруссія | |||
Помер | 25 червня 1822 (46 років) Берлін, Пруссія ·злоякісна пухлина і туберкульоз | |||
Поховання | d | |||
Країна | ![]() | |||
Національність | німець | |||
Діяльність | письменник, композитор, художник | |||
Сфера роботи | d[1], проза[1], музика[1], музична критика[1], d[1] і малярство[1] | |||
Alma mater | Кенігсберзький університет | |||
Мова творів | німецька | |||
Роки активності | 1809 — червень 1822 | |||
Напрямок | романтизм | |||
Жанр | опера, оповідання і повість | |||
Magnum opus | d, Еліксири Сатани, Лускунчик і Мишачий король, d, The Sandman[d], Золотий горнець і Володар бліх | |||
У шлюбі з | d | |||
Автограф | ![]() | |||
Сайт: etahg.de | ||||
| ||||
|
Ернст Теодо́р Амаде́й Го́фман (нім. Ernst Theodor Amadeus Hoffmann (стандартне скорочення в західноєвропейських мовах E. T. A. Hoffmann); 24 січня 1776, Кенігсберг — 25 червня 1822, Берлін) — німецький письменник, композитор, художник, представник романтизму. Псевдонім як композитора — Йоганн Крайслер.
Біографія
Юність
Народився 24 січня 1776 року в столиці Східної Пруссії — Кенігсберзі. Шлюб батьків був дивним. Батько — Крістоф Людвіґ Гофман (1736–1797) — служив адвокатом при прусському верховному суді в Кенігсберзі. Біографи зазначають, що він був людиною настрою, не цурався муз, але був схильний до пиятики. Матір — Ловіза Альбертина Дерфер (1747–1796) — була жінкою надзвичайно побожною, відлюдькуватою, зі схильністю до пієтизму. Подружнє життя цих цілковито різних людей супроводжувалося частими сімейними скандалами, які призвели врешті-решт до того, що через декілька років після народження сина вони розірвали шлюб. У 1778 батько разом зі старшим сином Йоганом Людвіґом переїхав до Інстербурґа, а Ернст-Теодор-Амадей разом з матір'ю оселились у будинку Дерферів, де й проминули його дитячі та юнацькі роки. Матеріалів, які б свідчили про те, як жилося хлопчикові у бабусиному будинку, збереглося обмаль. Відомо, що ані мати, ані дядько — Отто Вільгельм Дерфер — не дуже піклувалися про виховання хлопця. Єдиною людиною, від якої хлопчик отримував хоч трохи любові і піклування, була тітка — Йоганна Софі Дерфер. Обстановка дерферівського дому позначилася на характері Гофмана. Він виростав досить замкнутою дитиною, важко сходився з людьми. Часто полишений на самого себе, він багато часу приділяв заняттям із музики. Гофман рано продемонстрував здібності до музики і малювання. Але, не без впливу дядька, Гофман обрав собі шлях юриспруденції, з якої все своє подальше життя намагався вирватися і заробляти мистецтвом. У 12 років Гофман вільно імпровізував на клавірі, органі, грав на скрипці і гамбі, вивчав теорію музики. Домашні заняття були доповненням до основної освіти, яку Гофман здобув, відвідуючи лютеранську школу, куди вступив у 1781 році (за іншими джерелами — у 1782-му).
У Кенігсберзі Гофман зустрів і перше кохання. Об'єктом його поклоніння стала Дора Гатт, старша від нього на 9 років і вже мала 5 дітей. Гофман давав їй уроки музики і боготворив свою кохану. Саме образ Дори Гатт вгадується у героїні-баронесі із новели «Майорат», написаної значно пізніше. Перше кохання принесло Гофману більше страждань, аніж радості. Скандал, що вибухнув у кенігсберзькому суспільстві, змусив Гофмана прийняти пропозицію з Ґлоґау. У 1796 році він покинув Кеніґсберг і до 1798-го працював у суді міста Ґлоґау. Заняття юриспруденцією не приносили Гофману задоволення, а перебування в товаристві дядька Йоганна Людвіга не відповідали його духовним запитам. Єдиним порятунком залишалися заняття мистецтвом.
Саме у Ґлоґау відбулися важливі для Гофмана зустрічі. Тут він познайомився з Йоганном Самуелем Гампе, обдарованим музикантом, котрий, як і Гофман, змушений був служити чиновником. Дружба з Гампе пов'язувала Гофмана усе життя. Не менш важливою була зустріч з художником Алоїзом Молінарі. Разом з ним Гофман розписував церкву єзуїтів у Ґлоґау, а через декілька років закарбував образ художника в новелі «Церква єзуїтів», яка з'явилася у збірці «Нічні оповідання». Склавши у червні 1798 року іспит референтарія, Гофман поїхав у Берлін. Шлях його пролягав через Дрезден, де він був захоплений творами Корреджо і Рафаеля.
Перший берлінський період
Перший берлінський період життя Гофмана припав на 1798–1800 pp. У 1800 році Гофман успішно закінчив курс юридичних наук у Кенігсберзькому університеті і пов'язав своє життя з державною службою. У цьому ж році він покинув Кенігсберг і до 1807 року працював у різних чинах, у вільний час займаючись музикою і малюванням. Він, як і колись, працював у суді, але виконання чиновницьких обов'язків обтяжує його менше, ніж у Ґлоґау, оскільки молода прусська столиця намагалася не відставати від своїх старих європейських сестер. Взірцем для наслідування став Париж. У Берліні були театри, шуміли багатолюдні салони, в яких бурхливо обговорювали питання політики, події французької революції, велися розмови про мистецтво. Так, предметом обговорення у 1799 р. став роман Фр. Шлегеля «Люцинда», романтична історія про кохання. Бурхливе життя Берліна подобалося Гофману. Не полишав він і музичних занять, удосконалюючи своє вміння у Й. Ф. Рейхардта. Тут був написаний зінґшпіль «Маска» (1800). Гофман спробував домогтися постановки свого твору на сцені , але керівник А. В. Іффпанд відхилив пропозицію молодого композитора. Але Гофман не полишив занять мистецтвом. Він копіював твори античних майстрів, удосконалюючись у портретному живописі, відточував свою майстерність як розписувальник і склав у 1800 р. іспит на чин асесора, після чого отримав направлення у Познань. Берлін Гофман покидав неохоче, але переведення у Польщу визволяло його з-під гніту дерферівської сім'ї.
Познань
1800–1802 pp. Гофман провів у Познані. У порівнянні з Берліном це було тихе місто. Змушений займатися юриспруденцією, Гофман вважав обтяжливими ці обов'язки. Спостережлива людина, він не міг не помітити ставлення поляків до прусських чиновників, які заполонили Познань. Гофману, серед предків якого були люди різних національностей, був чужий пруссацький націоналізм, тому коли доля звела його з чарівною полькою Михалиною Рорер-Тищинською, голубоокою і темноволосою Мішею, він, не вагаючись, повінчався з нею 26 липня 1802 р. Відтоді м'яка і терпляча Михалина стала вірним другом і опорою для Гофмана, розділивши з ним до кінця усі важкі випробування, яких у їхньому житті було чимало.
Шлюб з полькою, дочкою міського писаря, позбавленого місця через погане знання німецької мови, призвів до остаточного розриву із сім'єю Дерферів. Гофман не міг більше розраховувати на підтримку впливового дядька. Непросте становище, у якому опинився Гофман, ускладнилося тим, що на бал-маскараді в 1802 р. він поширював карикатури, позначені дивовижною портретною схожістю з відомими у місті людьми. Автора карикатур виявили без особливих зусиль, і розправа з людиною, яка зважилася підірвати суспільну думку, не забарилася. Разом з юною дружиною Гофман змушений був покинути Познань.
Так вони опинилися у глухому містечку на березі Вісли — Плоцьку. «Ув'язнення» тривало з 1802 по 1804 pp. Найважчою у цей час була для нього відсутність культурної атмосфери.
Розквіт як композитора
1804–1807 pp. він провів у Варшаві. Службові обов'язки, як і раніше, забирали чимало часу, але Гофман міг впоратися з ними швидко, тому цілком присвячував своє дозвілля заняттям музикою. Наприкінці 1804 р. він закінчив двохактний зінгшпіль «Веселі музиканти», поклавши в основу текст романтика К. Брентано, а 6 квітня 1805 р. відбулася прем'єра. Через рік на сцені був поставлений ще один зінгшпіль — «Непрохані гості, або Канонік з Мілана». У Варшаві побачили світ і п'ять сонат Гофмана. Із «місцевого музичного дилетанта» Гофман саме тут перетворився в одну з помітних постатей у світі, здобув визнання широкої публіки. У Варшаві розкрилися не лише композиторські здібності Гофмана, а й його талант як співака і диригента. Уперше за диригентським пультом варшавська публіка побачила Гофмана 3 серпня 1806 р. під час відкриття палацу Мнішків.
1 вересня 1808 р. Гофман прибув у Бамберг, де йому судилося пробути до 1815 р. Посівши місце капельмейстера в театрі, який перебував у досить жалюгідному стані, з притаманним йому ентузіазмом Гофман взявся до справи. Тут він закінчив і поставив опери «Кохання та ревнощі», «Напій безсмертя», написав музику до трагедії З. Вернера «Хрест над Балтикою», розпочав роботу над оперою «Ундіна». Всього у бамберзький період він створив близько 32 великих і малих твори. У Бамберзі Гофман відкрив школу співу, як критик співпрацював зі «Загальною музичною газетою», опублікувавши в ній у 1809 р. новелу «Кавалер Глюк».
25 серпня 1813 р. Гофман «зустрівся» з Наполеоном, який після поразки під Дрезденом переїжджав міст. Могутнім поштовхом до творчості для Гофмана стала перемога над французами. 26 листопада 1813 р. Гофман розпочав працювати над «дрезденською казкою» «Золотий горнець».
Після 1813 року його справи пішли краще після отримання невеликої спадщини. Місце капельмейстера в Дрездені ненадовго задовольнило його професійні амбіції; після 1815 він втратив це місце і змушений був знову вступити на ненависну службу вже в Берліні. Однак нове місце давало і заробіток, і залишало багато часу для творчості.
Відчуваючи ворожість до міщанських «чайних» товариств, Гофман проводив більшу частину вечорів, а іноді і частину ночі, у винарні. Вкрай зруйнувавши собі вином і безсонням нерви, Гофман приходив додому і сідав писати; страхіття, створювані його уявою, іноді жахали його самого. А в узаконену годину Гофман уже сидів на службі і старанно працював.
3 серпня 1816 р. у Берліні з великим успіхом було здійснено постановку опери Гофмана «Ундіна». Розкішні декорації до опери були виготовлені Шинкелем, головну партію виконувала чарівна Йоганна Евніке, останнє кохання маестро. Публіка нагородила автора першої німецької романтичної опери бурхливою овацією, Гофман був безмежно щасливий і розчулений. Визнання як композитора було однією з його небагатьох «хвилин слави».
Літературна спадщина
Але зростала й кількість літературних творів. У Берліні він написав роман «Еліксир диявола» («Die Elexiere des Teufels»), новели «Піщана людина», «Церква єзуїтів», які увійшли у збірку «Нічні оповідання» («Nachtstucke», 1817). У 1819 році написав повість-казку «Крихітка Цахес на прізвисько Цинобер». Поетичне слово стало для Гофмана основним способом вираження власного «я», єдиним засобом втілення свого ставлення до навколишнього світу та його мешканців. У Берліні Гофман опинився на вершині літературної слави. Його твори публікували в альманахах «Уранія» і «Нотатник кохання та дружби», він писав для «Берлінського кишенькового календаря» і «Нотатника компанійських розваг». Прибутки зростали, але їх ледве вистачало на відвідини винарні у Лютера і Вагнера, де, починаючи з осені 1817 р., Гофман став завсідником.
Свого часу німецька критика оцінювала творчість Гофмана невисоко, віддаючи перевагу романтизмові без домішки сарказму і сатири. Набагато популярнішим Гофман був в інших країнах Європи і в Північній Америці; в Росії Бєлінський назвав його «одним із найбільших німецьких поетів, живописцем внутрішнього світу».
Цей розділ потребує доповнення. (грудень 2012) |
Творча спадщина Гофмана розлога і різноманітна, власне літературна її частина представлена творами різних жанрів: це романи, новели, казки, лібрето, які маестро писав до своїх музичних творів, есе, критичні статті. Перші спроби пера дослідники датують 1795 роком. Є свідчення, що того ж року Гофман працював над нині втраченими романами «Корнаро, мемуари графа Юліуса фон С.» і «Таємнича».
Вшанування
Французький романіст Александр Дюма (батько) присвятив пам'яті Гофмана свою фантасмагоричну повість «Жінка з оксамиткою на шиї», в якій Гофман виведений основним героєм.
Цей розділ потребує доповнення. (березень 2019) |
Вибрані твори
- «Нічні оповідання» (1798)
- «Люцинда» (1799)
- «Маска» (1800)
- «Золотий горнець» (1814)
- «Лускунчик і Мишачий король» (1816)
- «Життєва філософія кота Мура» (1819)
- «Крихітка Цахес, на прізвисько Цинобер» (1819)
- «Володар бліх» (1822)
Примітки
- Czech National Authority Database
Література
- Гофман, або Магнетизер // Володимир Єрмоленко. Далекі близькі. Есеї з філософії та літератури. — Львів: Видавництво Старого Лева, 2017, с. 75–98.
- Агапій Шамрай. Ернст Теодор Амадей Гофман: життя і творчість. — Київ: «Дніпро», 1969. — 299 с.
- Rüdiger Safranski, E.T.A. Hoffmann. Das Leben eines skeptischen Phantasten. Hanser, München u. a. 1984, .
Посилання
- Гофман Ернст Теодор Амадей // Зарубіжні письменники : енциклопедичний довідник : у 2 т. / за ред. Н. Михальської та Б. Щавурського. — Тернопіль : Навчальна книга — Богдан, 2005. — Т. 1 : А — К. — С. 408. — .
- Е.Т.А. Гофман // Зарубіжна література XIX сторіччя. Доба романтизму: Підручник / Наливайко Д.С., Шахова К.О.. — Тернопіль : Навчальна книга - Богдан, 2001. — С. 72-85.
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Ернст Теодор Амадей Гофман |
- Коротка біографія на сайті видавництва «А-БА-БА-ГА-ЛА-МА-ГА» [ 18 квітня 2022 у Wayback Machine.]
- Е. Т. А. Гофманн на www.nndb.com — своєрідному інтернетівському «Who's Who» [ 8 серпня 2007 у Wayback Machine.]
- Твори Ернста Теодора Гофмана на Читанці [ 22 вересня 2014 у Wayback Machine.]
- Казки Ернеста Теодора Амадея Гофмана [ 27 вересня 2020 у Wayback Machine.] // Дитячий портал «Дерево Казок» [ 10 березня 2020 у Wayback Machine.]
- Е.-Т.-А. Гофман. Кавалер Ґлюк — укр. переклад [ 16 грудня 2014 у Wayback Machine.]
- Е.-Т.-А. Гофман. Дон Жуан — укр. переклад [ 26 липня 2018 у Wayback Machine.]
- Ернст Теодор Амадей Гофман [ 22 листопада 2015 у Wayback Machine.] // Літературні казки світу. [недоступне посилання з липня 2018]
- Твори Гофмана українською в мережевій бібліотеці «Відкрита книга» [ 2 лютого 2017 у Wayback Machine.]
![]() | Це незавершена стаття про письменника. Ви можете проєкту, виправивши або дописавши її. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshih lyudej iz prizvishem Gofman U Vikipediyi ye statti pro inshih lyudej z takim im yam Ernst Lib Ernst Te odor Amade j Go fmanErnst Theodor Amadeus HoffmannIm ya pri narodzhenni Ernst Te odor Vilgelm GofmanPsevdonim Jogann KrajslerNarodivsya 24 sichnya 1776 1776 01 24 Kenigsberg PrussiyaPomer 25 chervnya 1822 1822 06 25 46 rokiv Berlin Prussiya zloyakisna puhlina i tuberkulozPohovannya dKrayina Korolivstvo PrussiyaNacionalnist nimecDiyalnist pismennik kompozitor hudozhnikSfera roboti d 1 proza 1 muzika 1 muzichna kritika 1 d 1 i malyarstvo 1 Alma mater Kenigsberzkij universitetMova tvoriv nimeckaRoki aktivnosti 1809 cherven 1822Napryamok romantizmZhanr opera opovidannya i povistMagnum opus d Eliksiri Satani Luskunchik i Mishachij korol d The Sandman d Zolotij gornec i Volodar blihU shlyubi z dAvtografSajt etahg de Ernst Teodor Amadej Gofman u Vikishovishi Ernst Teodo r Amade j Go fman nim Ernst Theodor Amadeus Hoffmann standartne skorochennya v zahidnoyevropejskih movah E T A Hoffmann 24 sichnya 1776 Kenigsberg 25 chervnya 1822 Berlin nimeckij pismennik kompozitor hudozhnik predstavnik romantizmu Psevdonim yak kompozitora Jogann Krajsler BiografiyaYunist Narodivsya 24 sichnya 1776 roku v stolici Shidnoyi Prussiyi Kenigsberzi Shlyub batkiv buv divnim Batko Kristof Lyudvig Gofman 1736 1797 sluzhiv advokatom pri prusskomu verhovnomu sudi v Kenigsberzi Biografi zaznachayut sho vin buv lyudinoyu nastroyu ne curavsya muz ale buv shilnij do piyatiki Matir Loviza Albertina Derfer 1747 1796 bula zhinkoyu nadzvichajno pobozhnoyu vidlyudkuvatoyu zi shilnistyu do piyetizmu Podruzhnye zhittya cih cilkovito riznih lyudej suprovodzhuvalosya chastimi simejnimi skandalami yaki prizveli vreshti resht do togo sho cherez dekilka rokiv pislya narodzhennya sina voni rozirvali shlyub U 1778 batko razom zi starshim sinom Joganom Lyudvigom pereyihav do Insterburga a Ernst Teodor Amadej razom z matir yu oselilis u budinku Derferiv de j prominuli jogo dityachi ta yunacki roki Materialiv yaki b svidchili pro te yak zhilosya hlopchikovi u babusinomu budinku zbereglosya obmal Vidomo sho ani mati ani dyadko Otto Vilgelm Derfer ne duzhe pikluvalisya pro vihovannya hlopcya Yedinoyu lyudinoyu vid yakoyi hlopchik otrimuvav hoch trohi lyubovi i pikluvannya bula titka Joganna Sofi Derfer Obstanovka derferivskogo domu poznachilasya na harakteri Gofmana Vin virostav dosit zamknutoyu ditinoyu vazhko shodivsya z lyudmi Chasto polishenij na samogo sebe vin bagato chasu pridilyav zanyattyam iz muziki Gofman rano prodemonstruvav zdibnosti do muziki i malyuvannya Ale ne bez vplivu dyadka Gofman obrav sobi shlyah yurisprudenciyi z yakoyi vse svoye podalshe zhittya namagavsya virvatisya i zaroblyati mistectvom U 12 rokiv Gofman vilno improvizuvav na klaviri organi grav na skripci i gambi vivchav teoriyu muziki Domashni zanyattya buli dopovnennyam do osnovnoyi osviti yaku Gofman zdobuv vidviduyuchi lyuteransku shkolu kudi vstupiv u 1781 roci za inshimi dzherelami u 1782 mu U Kenigsberzi Gofman zustriv i pershe kohannya Ob yektom jogo pokloninnya stala Dora Gatt starsha vid nogo na 9 rokiv i vzhe mala 5 ditej Gofman davav yij uroki muziki i bogotvoriv svoyu kohanu Same obraz Dori Gatt vgaduyetsya u geroyini baronesi iz noveli Majorat napisanoyi znachno piznishe Pershe kohannya prineslo Gofmanu bilshe strazhdan anizh radosti Skandal sho vibuhnuv u kenigsberzkomu suspilstvi zmusiv Gofmana prijnyati propoziciyu z Glogau U 1796 roci vin pokinuv Kenigsberg i do 1798 go pracyuvav u sudi mista Glogau Zanyattya yurisprudenciyeyu ne prinosili Gofmanu zadovolennya a perebuvannya v tovaristvi dyadka Joganna Lyudviga ne vidpovidali jogo duhovnim zapitam Yedinim poryatunkom zalishalisya zanyattya mistectvom Same u Glogau vidbulisya vazhlivi dlya Gofmana zustrichi Tut vin poznajomivsya z Jogannom Samuelem Gampe obdarovanim muzikantom kotrij yak i Gofman zmushenij buv sluzhiti chinovnikom Druzhba z Gampe pov yazuvala Gofmana use zhittya Ne mensh vazhlivoyu bula zustrich z hudozhnikom Aloyizom Molinari Razom z nim Gofman rozpisuvav cerkvu yezuyitiv u Glogau a cherez dekilka rokiv zakarbuvav obraz hudozhnika v noveli Cerkva yezuyitiv yaka z yavilasya u zbirci Nichni opovidannya Sklavshi u chervni 1798 roku ispit referentariya Gofman poyihav u Berlin Shlyah jogo prolyagav cherez Drezden de vin buv zahoplenij tvorami Korredzho i Rafaelya Pershij berlinskij period Pershij berlinskij period zhittya Gofmana pripav na 1798 1800 pp U 1800 roci Gofman uspishno zakinchiv kurs yuridichnih nauk u Kenigsberzkomu universiteti i pov yazav svoye zhittya z derzhavnoyu sluzhboyu U comu zh roci vin pokinuv Kenigsberg i do 1807 roku pracyuvav u riznih chinah u vilnij chas zajmayuchis muzikoyu i malyuvannyam Vin yak i kolis pracyuvav u sudi ale vikonannya chinovnickih obov yazkiv obtyazhuye jogo menshe nizh u Glogau oskilki moloda prusska stolicya namagalasya ne vidstavati vid svoyih starih yevropejskih sester Vzircem dlya nasliduvannya stav Parizh U Berlini buli teatri shumili bagatolyudni saloni v yakih burhlivo obgovoryuvali pitannya politiki podiyi francuzkoyi revolyuciyi velisya rozmovi pro mistectvo Tak predmetom obgovorennya u 1799 r stav roman Fr Shlegelya Lyucinda romantichna istoriya pro kohannya Burhlive zhittya Berlina podobalosya Gofmanu Ne polishav vin i muzichnih zanyat udoskonalyuyuchi svoye vminnya u J F Rejhardta Tut buv napisanij zingshpil Maska 1800 Gofman sprobuvav domogtisya postanovki svogo tvoru na sceni ale kerivnik A V Iffpand vidhiliv propoziciyu molodogo kompozitora Ale Gofman ne polishiv zanyat mistectvom Vin kopiyuvav tvori antichnih majstriv udoskonalyuyuchis u portretnomu zhivopisi vidtochuvav svoyu majsternist yak rozpisuvalnik i sklav u 1800 r ispit na chin asesora pislya chogo otrimav napravlennya u Poznan Berlin Gofman pokidav neohoche ale perevedennya u Polshu vizvolyalo jogo z pid gnitu derferivskoyi sim yi Poznan 1800 1802 pp Gofman proviv u Poznani U porivnyanni z Berlinom ce bulo tihe misto Zmushenij zajmatisya yurisprudenciyeyu Gofman vvazhav obtyazhlivimi ci obov yazki Sposterezhliva lyudina vin ne mig ne pomititi stavlennya polyakiv do prusskih chinovnikiv yaki zapolonili Poznan Gofmanu sered predkiv yakogo buli lyudi riznih nacionalnostej buv chuzhij prussackij nacionalizm tomu koli dolya zvela jogo z charivnoyu polkoyu Mihalinoyu Rorer Tishinskoyu golubookoyu i temnovolosoyu Misheyu vin ne vagayuchis povinchavsya z neyu 26 lipnya 1802 r Vidtodi m yaka i terplyacha Mihalina stala virnim drugom i oporoyu dlya Gofmana rozdilivshi z nim do kincya usi vazhki viprobuvannya yakih u yihnomu zhitti bulo chimalo Shlyub z polkoyu dochkoyu miskogo pisarya pozbavlenogo miscya cherez pogane znannya nimeckoyi movi prizviv do ostatochnogo rozrivu iz sim yeyu Derferiv Gofman ne mig bilshe rozrahovuvati na pidtrimku vplivovogo dyadka Neproste stanovishe u yakomu opinivsya Gofman uskladnilosya tim sho na bal maskaradi v 1802 r vin poshiryuvav karikaturi poznacheni divovizhnoyu portretnoyu shozhistyu z vidomimi u misti lyudmi Avtora karikatur viyavili bez osoblivih zusil i rozprava z lyudinoyu yaka zvazhilasya pidirvati suspilnu dumku ne zabarilasya Razom z yunoyu druzhinoyu Gofman zmushenij buv pokinuti Poznan Tak voni opinilisya u gluhomu mistechku na berezi Visli Plocku Uv yaznennya trivalo z 1802 po 1804 pp Najvazhchoyu u cej chas bula dlya nogo vidsutnist kulturnoyi atmosferi Rozkvit yak kompozitora 1804 1807 pp vin proviv u Varshavi Sluzhbovi obov yazki yak i ranishe zabirali chimalo chasu ale Gofman mig vporatisya z nimi shvidko tomu cilkom prisvyachuvav svoye dozvillya zanyattyam muzikoyu Naprikinci 1804 r vin zakinchiv dvohaktnij zingshpil Veseli muzikanti poklavshi v osnovu tekst romantika K Brentano a 6 kvitnya 1805 r vidbulasya prem yera Cherez rik na sceni buv postavlenij she odin zingshpil Neprohani gosti abo Kanonik z Milana U Varshavi pobachili svit i p yat sonat Gofmana Iz miscevogo muzichnogo diletanta Gofman same tut peretvorivsya v odnu z pomitnih postatej u sviti zdobuv viznannya shirokoyi publiki U Varshavi rozkrilisya ne lishe kompozitorski zdibnosti Gofmana a j jogo talant yak spivaka i dirigenta Upershe za dirigentskim pultom varshavska publika pobachila Gofmana 3 serpnya 1806 r pid chas vidkrittya palacu Mnishkiv 1 veresnya 1808 r Gofman pribuv u Bamberg de jomu sudilosya probuti do 1815 r Posivshi misce kapelmejstera v teatri yakij perebuvav u dosit zhalyugidnomu stani z pritamannim jomu entuziazmom Gofman vzyavsya do spravi Tut vin zakinchiv i postaviv operi Kohannya ta revnoshi Napij bezsmertya napisav muziku do tragediyi Z Vernera Hrest nad Baltikoyu rozpochav robotu nad operoyu Undina Vsogo u bamberzkij period vin stvoriv blizko 32 velikih i malih tvori U Bamberzi Gofman vidkriv shkolu spivu yak kritik spivpracyuvav zi Zagalnoyu muzichnoyu gazetoyu opublikuvavshi v nij u 1809 r novelu Kavaler Glyuk 25 serpnya 1813 r Gofman zustrivsya z Napoleonom yakij pislya porazki pid Drezdenom pereyizhdzhav mist Mogutnim poshtovhom do tvorchosti dlya Gofmana stala peremoga nad francuzami 26 listopada 1813 r Gofman rozpochav pracyuvati nad drezdenskoyu kazkoyu Zolotij gornec Pislya 1813 roku jogo spravi pishli krashe pislya otrimannya nevelikoyi spadshini Misce kapelmejstera v Drezdeni nenadovgo zadovolnilo jogo profesijni ambiciyi pislya 1815 vin vtrativ ce misce i zmushenij buv znovu vstupiti na nenavisnu sluzhbu vzhe v Berlini Odnak nove misce davalo i zarobitok i zalishalo bagato chasu dlya tvorchosti Vidchuvayuchi vorozhist do mishanskih chajnih tovaristv Gofman provodiv bilshu chastinu vechoriv a inodi i chastinu nochi u vinarni Vkraj zrujnuvavshi sobi vinom i bezsonnyam nervi Gofman prihodiv dodomu i sidav pisati strahittya stvoryuvani jogo uyavoyu inodi zhahali jogo samogo A v uzakonenu godinu Gofman uzhe sidiv na sluzhbi i staranno pracyuvav 3 serpnya 1816 r u Berlini z velikim uspihom bulo zdijsneno postanovku operi Gofmana Undina Rozkishni dekoraciyi do operi buli vigotovleni Shinkelem golovnu partiyu vikonuvala charivna Joganna Evnike ostannye kohannya maestro Publika nagorodila avtora pershoyi nimeckoyi romantichnoyi operi burhlivoyu ovaciyeyu Gofman buv bezmezhno shaslivij i rozchulenij Viznannya yak kompozitora bulo odniyeyu z jogo nebagatoh hvilin slavi Literaturna spadshina Ale zrostala j kilkist literaturnih tvoriv U Berlini vin napisav roman Eliksir diyavola Die Elexiere des Teufels noveli Pishana lyudina Cerkva yezuyitiv yaki uvijshli u zbirku Nichni opovidannya Nachtstucke 1817 U 1819 roci napisav povist kazku Krihitka Cahes na prizvisko Cinober Poetichne slovo stalo dlya Gofmana osnovnim sposobom virazhennya vlasnogo ya yedinim zasobom vtilennya svogo stavlennya do navkolishnogo svitu ta jogo meshkanciv U Berlini Gofman opinivsya na vershini literaturnoyi slavi Jogo tvori publikuvali v almanahah Uraniya i Notatnik kohannya ta druzhbi vin pisav dlya Berlinskogo kishenkovogo kalendarya i Notatnika kompanijskih rozvag Pributki zrostali ale yih ledve vistachalo na vidvidini vinarni u Lyutera i Vagnera de pochinayuchi z oseni 1817 r Gofman stav zavsidnikom Svogo chasu nimecka kritika ocinyuvala tvorchist Gofmana nevisoko viddayuchi perevagu romantizmovi bez domishki sarkazmu i satiri Nabagato populyarnishim Gofman buv v inshih krayinah Yevropi i v Pivnichnij Americi v Rosiyi Byelinskij nazvav jogo odnim iz najbilshih nimeckih poetiv zhivopiscem vnutrishnogo svitu Cej rozdil potrebuye dopovnennya gruden 2012 Tvorcha spadshina Gofmana rozloga i riznomanitna vlasne literaturna yiyi chastina predstavlena tvorami riznih zhanriv ce romani noveli kazki libreto yaki maestro pisav do svoyih muzichnih tvoriv ese kritichni statti Pershi sprobi pera doslidniki datuyut 1795 rokom Ye svidchennya sho togo zh roku Gofman pracyuvav nad nini vtrachenimi romanami Kornaro memuari grafa Yuliusa fon S i Tayemnicha VshanuvannyaFrancuzkij romanist Aleksandr Dyuma batko prisvyativ pam yati Gofmana svoyu fantasmagorichnu povist Zhinka z oksamitkoyu na shiyi v yakij Gofman vivedenij osnovnim geroyem Cej rozdil potrebuye dopovnennya berezen 2019 Vibrani tvori Nichni opovidannya 1798 Lyucinda 1799 Maska 1800 Zolotij gornec 1814 Luskunchik i Mishachij korol 1816 Zhittyeva filosofiya kota Mura 1819 Krihitka Cahes na prizvisko Cinober 1819 Volodar blih 1822 PrimitkiCzech National Authority Database d Track Q13550863LiteraturaGofman abo Magnetizer Volodimir Yermolenko Daleki blizki Eseyi z filosofiyi ta literaturi Lviv Vidavnictvo Starogo Leva 2017 s 75 98 Agapij Shamraj Ernst Teodor Amadej Gofman zhittya i tvorchist Kiyiv Dnipro 1969 299 s Rudiger Safranski E T A Hoffmann Das Leben eines skeptischen Phantasten Hanser Munchen u a 1984 ISBN 3 446 13822 6 PosilannyaGofman Ernst Teodor Amadej Zarubizhni pismenniki enciklopedichnij dovidnik u 2 t za red N Mihalskoyi ta B Shavurskogo Ternopil Navchalna kniga Bogdan 2005 T 1 A K S 408 ISBN 966 692 578 8 E T A Gofman Zarubizhna literatura XIX storichchya Doba romantizmu Pidruchnik Nalivajko D S Shahova K O Ternopil Navchalna kniga Bogdan 2001 S 72 85 Vikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Ernst Teodor Amadej Gofman Korotka biografiya na sajti vidavnictva A BA BA GA LA MA GA 18 kvitnya 2022 u Wayback Machine E T A Gofmann na www nndb com svoyeridnomu internetivskomu Who s Who 8 serpnya 2007 u Wayback Machine Tvori Ernsta Teodora Gofmana na Chitanci 22 veresnya 2014 u Wayback Machine Kazki Ernesta Teodora Amadeya Gofmana 27 veresnya 2020 u Wayback Machine Dityachij portal Derevo Kazok 10 bereznya 2020 u Wayback Machine E T A Gofman Kavaler Glyuk ukr pereklad 16 grudnya 2014 u Wayback Machine E T A Gofman Don Zhuan ukr pereklad 26 lipnya 2018 u Wayback Machine Ernst Teodor Amadej Gofman 22 listopada 2015 u Wayback Machine Literaturni kazki svitu nedostupne posilannya z lipnya 2018 Tvori Gofmana ukrayinskoyu v merezhevij biblioteci Vidkrita kniga 2 lyutogo 2017 u Wayback Machine Ce nezavershena stattya pro pismennika Vi mozhete dopomogti proyektu vipravivshi abo dopisavshi yiyi