Гринвіцька королі́вська обсервато́рія (англ. Royal Greenwich Observatory, код «000») — основна астрономічна організація Великої Британії, з державним фінансуванням.
Royal Greenwich Observatory | |
---|---|
![]() | |
51°28′40″ пн. ш. 0°00′05″ сх. д. / 51.4778111° пн. ш. 0.0014750° сх. д. | |
Країна | ![]() |
Розташування | Лондон, Велика Британія |
Код | 000 |
Висота | 68 м. |
Відкрито | 1675 рік |
Сайт: | rmg.co.uk/royal-observatory/ |
![]() ![]() Гринвіцька обсерваторія Гринвіцька обсерваторія (Велика Британія) | |
Директор обсерваторії має титул королівського астронома. Обсерваторія заснована в 1675 році королем Карлом ІІ для уточнення життєво важливих для мореплавців координат і спочатку розташовувалася в передмісті Лондона Гринвічі, у будівлях, спроєктованих Крістофером Реном.
Початкове розташування обсерваторії було обрано сером Крістофером Реном, колишнім професором астрономії в Савіліані на вершині пагорба Гринвіцького замку. Це місце для Обсерваторії було зручне тим, що Гринвіч-парк був королівським маєтком, тому не потрібно було купувати нову землю. У той час король також створив посаду Королівського астронома, який мав служити директором обсерваторії та «з найточнішою ретельністю та старанністю до виправляти таблиці руху небес і місць нерухомих зірок, щоб знаходити бажані довготи місцевостей для вдосконалення мистецтва навігації». Король призначив Джона Флемстіда першим королівським астрономом. Будівництво обсерваторії було завершено влітку 1676 року. Будівлю часто називали «Flamsteed House» на честь її першого мешканця.
Наукова робота обсерваторії була поетапно переміщена в інше місце в першій половині 20-го століття, і зараз територія Гринвіча підтримується майже виключно як музей, хоча телескоп AMAT почав працювати для астрономічних досліджень у 2018 році.
Історія
Хронологія
- 22 червня 1675 — Заснування Королівської обсерваторії королем Карлом II.
- 10 серпня 1675 — Закладення першого каменю обсерваторії.
- 1714 — "Закон про довготу" заснував так звану "Коміссію довгот" та юридично визначив премії, які видавалися цією комісією. Фактичною задачею була розробка точніших методів визначення довготи для більш точного розрахунку координат суден в океані. Наприклад, за підтверджений метод, що давав похибку визначення положення в 30 морських миль (56 км), була нагорода в £20 000. Станом на 2021 рік еквівалентом цієї нагороди вже буде приблизно 3.1 мільйон фунтів стергінгів. До розпуску Коміссії в 1828 році Королівський астроном завжди мав посаду "Уповноваженого з довготи".
- 1767 — П'ятий королівський астроном Невіл Маскелайн почав публікацію Морського альманаху на основі спостережень, зроблених в обсерваторії.
- 1818 — Нагляд за Королівською обсерваторією було передано від Управління боєприпасів до Управи Адміралтейства; у той час обсерваторії було доручено підтримувати морські хронометри Королівського флоту.
- 1833 — Розпочато подачу щоденних сигналів, за допомогою опускання спеціальної яскраво пофарбованої кулі в заздалегідь розрахований момент часу, що дозволяло морякам перевіряти, чи точно йдуть їх хронометри.
- 1838 — Встановлений телескоп-рефрактор Шипшенкс, з апертурою 6,7 дюйма (170 мм).
- 1884 — земний меридіан, який проходить через центр меридіанного кола Гринвіцької обсерваторії, було прийнято нульовим для визначення довгот та лічби поясного часу.
- 1893 — Встановлено 28-дюймовий Великий рефрактор.
- 1899 — Було завершено будівництво нової фізичної обсерваторії (тепер відомої як Південна будівля).
- 1924 — Годинні сигнали часу (Greenwich Time Signal) з Королівської обсерваторії вперше були передані 5 лютого.
- 1931 — Замовлено телескоп Yapp.
- 1948 — Офіс королівського астронома було перенесено до Герстмонсо у Східному Сассексі.
- 1954 — Початок перевезання обсерваторії до замку , на північний схід від Гринвіча.
- 1957 — Обсерваторія завершила свій переїзд до Герстмонсо, ставши Гринвічською Королівською Обсерваторією (ГКО). Місце в Гринвічі було перейменовано в Стару Королівську Обсерваторію.
- 1990 — Гринвіцька обсерваторія переїхала до Кембриджа.
- 1998 — Гринвіцька обсерваторія закрита. Обсерваторії було повернуто його початкову назву, Королівська обсерваторія Гринвіча, і вона стала частиною Національного морського музею.
- 2011 — Гринвіцький музей разом з обсерваторією стали Королівськими музеями Гринвіча.
Заснування
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekZrTDBsc2JIVnpkSEpoZEdsdmJsOXZabDlIY21WbGJuZHBZMmhmVDJKelpYSjJZWFJ2Y25sZllubGZTbTlvWVc1dVgwUnZjSEJsYkcxaGVYSXVhbkJuTHpNd01IQjRMVWxzYkhWemRISmhkR2x2Ymw5dlpsOUhjbVZsYm5kcFkyaGZUMkp6WlhKMllYUnZjbmxmWW5sZlNtOW9ZVzV1WDBSdmNIQmxiRzFoZVhJdWFuQm4uanBn.jpg)
З часів правління Вільгельма I на цій землі були значні будівництва Гринвіцький палац, на місці сучасного Морського музею, був місцем народження Генріха VIII та його дочок Марії I та Єлизавети I. Тюдори використовували Гринвіцький замок, який стояв на вершині пагорба, і який зараз займає обсерваторія, як мисливський будиночок. Гринвіцький замок був улюбленим місцем для проживання коханок Генріха VIII, щоб він міг легко виїхати з палацу для побачення з ними.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlU0TDFKdmVXRnNiMkp6TG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxU2IzbGhiRzlpY3k1cWNHYz0uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJpTHpJNExXbHVZMmhmZEdWc1pYTmpiM0JsSlRKRFgxSnZlV0ZzWDA5aWMyVnlkbUYwYjNKNVgyRnVaRjkwY21WbEpUSkRYMGR5WldWdWQybGphQ1V5UTE5TWIyNWtiMjRsTWtOZlZVc2xNa05mTWpBeE5TNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RNamd0YVc1amFGOTBaV3hsYzJOdmNHVWxNa05mVW05NVlXeGZUMkp6WlhKMllYUnZjbmxmWVc1a1gzUnlaV1VsTWtOZlIzSmxaVzUzYVdOb0pUSkRYMHh2Ym1SdmJpVXlRMTlWU3lVeVExOHlNREUxTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Створення Королівської обсерваторії було запропоновано в 1674 році сером Джонасом Муром, який, як генеральний геодезист, переконав короля Карла II створити обсерваторію, а Джона Флемстіда призначили її директором. Відповідальність за будівництво обсерваторії було покладено на Управління боєприпасів, а Мур надав основні інструменти та обладнання для обсерваторії за власний кошт. Flamsteed House — оригінальна частина обсерваторії, яка була спроектована сером Крістофером Реном, ймовірно, за сприяння Роберта Гука, і була першою спеціально побудованою науково-дослідною установою в Британії. Його побудували вартістю 520 фунтів стерлінгів (перевищівщи бюджет на 20 фунтів стерлінгів) із переважно повторно використаних будівельних матеріалів на фундаменті вежі герцога Хамфрі, попередника Гринвіцького замку. Це призвело до того, що орієнтація була зміщена на 13 градусів від справжньої півночі, що засмутило Флемстіда.
Мур пожертвував два годинники, виготовлені Томасом Томпіоном, які були заввишки в 20 футів і встановлені в Восьмикутовій Кімнаті (головній кімната будівлі). Годинники були незвичної конструкції, кожен з маятників мав довжину 13 футів (3,96 метра), був встановлений над циферблатом. Така конструкція давала період коливань маятника у чотири секунди та неперевершену на той час точність (похибка складала сім секунд за добу).
У оригінальній обсерваторії проживали королівський астроном, його помічник і його сім'я, а також розміщувалися наукові інструменти, які використовував Флемстід у своїй роботі над зоряними каталогами. Згодом установа стала більш відомою установою завдяки своїм зв'язкам із довгостроковими урядовими радами (Комісія боєприпасів та "Комісія довготи") та нагляду з боку Ради відвідувачів, заснованої в 1710 році. Рада відвідувачів складається з членів рада Королівського товариства. Наприкінці 18-го століття робота обсерваторії включала додаткові обов'язки, такі як публікація Морського альманаху, консультування уряду з технічних питань, службою точного часу, проведення метеорологічних і магнітних спостережень, проведення астрофотографії та спектроскопії. Як наслідок, територія та кількість персоналу з часом збільшувалися.
Сферична астрономія та зоряні карти
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelpsTDBGcGNubHpYMVJ5WVc1emFYUmZRMmx5WTJ4bExtcHdaeTh5TWpCd2VDMUJhWEo1YzE5VWNtRnVjMmwwWDBOcGNtTnNaUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Коли обсерваторія була заснована в 1675 році, одним із найкращих зоряних каталогів був каталог Тихо Браге 1598 року, що складався з 1000 зір. Однак цей каталог був недостатньо точним для визначення довгот. Одним із перших завдань Флемстіда було створення більш точних карт, придатних для цієї задачі.
Одна з відомих карт, створених у Гринвічі, була створена королівським астрономом Джеймсом Бредлі, який між 1750 і 1762 роками каталогізував шістдесят тисяч зірок. Завдяки високій точності каталоги Бредлі використовувалися навіть у 1940-х роках. Бредлі був третім королівським астрономом, він був призначений на посаду в 1742 році.
На початку 19-го століття основними пристроями визначення координат були інструмент Troughton Transit і круг на фресках, але після того, як Джордж Бідделл Ейрі зайняв посаду Королівського астронома в 1835 році, він почав втілювати в життя план виготовлення і отримання кращих інструментів для Гринвічської обсерваторії.
Сферична астрономія була однією з основних функцій Гринвіча для Адміралтейства. Астроном Роял Ейрі був прихильником цього, і інструмент транзитного кола, який він встановив у 1851 році, використовувався протягом століття для сферичної астрономії. Одним з труднощів є врахування заломлення світла в атмосфері Землі. Джерела похибок включають точність приладів, необхідність враховувати прецесію, нутацію та аберацію. Джерела похибок в приладі повинні бути відстежені та враховані для отримання більш точних результатів.
Транзитне коло робить два вимірювання; разом із годинником, час проходження зорею певної точки на небі під час обертання Землі та вертикальний кут розташування зорі. Прилад можна використовувати для розрахунку розташування зір або навпаки, допомогою якісної зоряної карти, точного часу в місці розташування приладу.
Транзит Меркурія, 1832 рік
Шукбурзький телескоп Королівської обсерваторії в Лондоні був використаний для спостереження проходження Меркурія в 1832 році. Пітер Доллонд оснастив його філярним мікрометром, який використовувався для створення зображення, яке було видно через маленький рефрактор. Завдяки спостереженню за транзитом у поєднанні з визначенням часу та проведенням розрахунків було визначено діаметр планети. Вони також повідомили про дивовижні оптичні ефекти, які вони порівнюють із натисканням монети на Сонце. Спостерігач зауважив:
«Пізніше я помітив, що відразу навколо планети з'явився темний відтінок, через що вона виглядала так, ніби вона трохи занурилася під поверхню Сонця.» — Royal Astronomical Society, Vol II, No. 13
Гринвіцький меридіан
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelkxTDFCeWFXMWxYMjFsY21sa2FXRnVYekF3TVM1cWNHY3ZNakl3Y0hndFVISnBiV1ZmYldWeWFXUnBZVzVmTURBeExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelppTDBkeVpXVnVkMmxqYUY5dlluTmxjblpoZEc5eWVWOXNZWE5sY2k1cWNHY3ZNakl3Y0hndFIzSmxaVzUzYVdOb1gyOWljMlZ5ZG1GMGIzSjVYMnhoYzJWeUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekE0TDFKdmVXRnNYMDlpYzJWeWRtRjBiM0o1TG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxU2IzbGhiRjlQWW5ObGNuWmhkRzl5ZVM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Британські астрономи вже давно використовують Королівську обсерваторію як точку відліку для вимірювань. Через будівлю проходили чотири окремі меридіани, визначені різними інструментами в різний час. Точка відліку довготи, меридіан, який проходить через транзитне коло Ейрі, вперше використаний у 1851 році, був прийнятий як головний меридіан світу на Міжнародній конференції меридіанів у Вашингтоні, округ Колумбія, 22 жовтня 1884 року (голосування відбулося 13 жовтня). Згодом країни по всьому світу почали використовувати його як свій стандарт для картографування та вимірювання часу. Початковий меридіан був позначений латунною смугою (пізніше заміненою смугою з нержавіючої сталі) у внутрішньому дворику обсерваторії, коли будівлі стали музеєм у 1960 році, а з 16 грудня 1999 року він позначається потужним зеленим лазером, що світить на північ у лондонське нічне небо.
З часів першої тріангуляції Великої Британії в період 1783—1853 рр. карти Ordnance Survey базувалися на попередній версії Гринвіцького меридіана, визначеного транзитним інструментом Джеймса Бредлі. Коли коло Ейрі (розташоване в 5,79 м на схід) стало еталоном для меридіана, різниця в результаті заміни вважалася достатньо малою, щоб нею можна було знехтувати. Коли між 1936 і 1962 роками була проведена нова тріангуляція, вчені визначили, що в системі Ordnance Survey довгота міжнародного Гринвіцького меридіана була не 0°, а 0°00'00.417" (приблизно 8 метрів на схід). Окрім зміни опорної лінії, недосконалість геодезичної системи додала ще одну невідповідність до визначення нуль-пункту, тому сама лінія Бредлі зараз знаходиться на 0°00'00.12" на схід від нульового меридіана артилерійської зйомки (приблизно в 2,3 м).
Цей старий астрономічний початковий меридіан було замінено більш точним початковим меридіаном. Коли Гринвіч був активною обсерваторією, географічні координати відносили до місцевого сплюснутого сфероїда, який називався геоїдом, поверхня якого з високою точністю відповідала місцевому середньому рівню моря. У всьому світі використовувалося кілька відліків, усі з яких використовували різні сфероїди, оскільки середній рівень моря в усьому світі коливається на 100 метрів. Сучасні геодезичні системи відліку, такі як Всесвітня геодезична система та Міжнародна наземна система відліку, використовують один сплюснутий сфероїд, прикріплений до центру тяжіння Землі. Перехід від кількох локальних сфероїдів до одного всесвітнього сфероїда спричинив зміщення всіх географічних координат на значну відстань, іноді навіть на кілька сотень метрів. Початковий меридіан цих сучасних систем відліку, який називається опорним меридіаном IERS (міжнародна служба обертання Землі та систем відліку) (коротко називається IRM), знаходиться на відстані 102,5 метрів на схід від Гринвіцького астрономічного меридіана, представленого смугою з нержавіючої сталі, що зараз становить 5,31 кутові секунди (на захід). Сучасне місце розташування Airy Transit 51°28′40″ пн. ш. 0°00′05″ зх. д. / 51.477806° пн. ш. 0.001472° зх. д., оскільки IRM зараз знаходиться на 0 градусах довготи.
Міжнародний час з кінця 19 століття до UT1 базувався на рівняннях Саймона Ньюкомба, що давало середнє значення сонця приблизно на 0,18 секунди позаду UT1 (еквівалент 2,7 кутових секунд) станом на 2013 рік; у 2013 році він збігся з меридіаном на півдорозі між колом Ейрі та джерелом IERS :51°28′40″ пн. ш. 0°00′02″ зх. д. / 51.477812417° пн. ш. 0.0007250° зх. д..
Час за Гринвічем
Основна статя: Середній час за Гринвічем
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMell4TDBkeVpXVnVkMmxqYUY5amJHOWphMTh4TFcxaGJtbHdkV3hoZEdWa0xtcHdaeTh5TWpCd2VDMUhjbVZsYm5kcFkyaGZZMnh2WTJ0Zk1TMXRZVzVwY0hWc1lYUmxaQzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkkzTDBkeVpXVnVkMmxqYUVOb2NtOXViMjFsZEdWeUxtcHdaeTh5TWpCd2VDMUhjbVZsYm5kcFkyaERhSEp2Ym05dFpYUmxjaTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Середній час за Гринвічем (GMT) до 1954 року базувався на спостереженнях за небом, зроблених у Гринвічі, а пізніше на спостереженнях, зроблених в інших обсерваторіях. GMT було офіційно перейменовано на всесвітній час у 1935 році, але його все ще часто називають GMT, хоча вони не ідентичні. Тепер він розраховується на основі спостережень позагалактичних радіоджерел.
Ключовим інструментом для визначення часу було транзитне коло Ейрі, яке використовувалося переважно з 1851 по 1938 рік. Згідно з RMG, у 1884 році було домовлено, що «меридіанна лінія, позначена перехрестям в окулярі Airy Transit Circle, вказуватиме 0° довготи та початок Всесвітнього дня». Час визначається шляхом фіксування моменту часу, коли зоря з відомими координатами пройде через точку націлювання телескопа. Також цей тип інструменту використовувався навпаки - для створення зоряних карт.
Зорі, положення яких було відомо достатньо точно для використання для визначення часу, називали «зорями-годинниками».
Гринвіцький час
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekEwTDB4dmJtUnZiaVV5UTE5SGNtVmxibmRwWTJnbE1rTmZVbTk1WVd4ZlIzSmxaVzUzYVdOb1gwOWljMlZ5ZG1GMGIzSjVYeTB0WHpJd01UWmZMUzFmTkRZNU5TNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RURzl1Wkc5dUpUSkRYMGR5WldWdWQybGphQ1V5UTE5U2IzbGhiRjlIY21WbGJuZHBZMmhmVDJKelpYSjJZWFJ2Y25sZkxTMWZNakF4Tmw4dExWODBOamsxTG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Червона часокуля в Гринвічі була встановлена в 1833 році і вважається громадським сигналом часу. Часова куля в наш час зазвичай знаходиться в опущеному положенні. Починаючи з 12:55 вечора, куля починає підніматися, потім о 12:58 досягає вершини; на 1 вечора вона падає.
Щоб допомогти морякам у порту та іншим користувачам у зоні прямої видимості обсерваторії синхронізувати свої годинники з GMT, астроном Роял Джон Понд в 1833 році встановив дуже помітну часокулю, яка падає точно о першій годині дня (13:00) щодня на вершині обсерваторії. Спочатку її скидував оператор; з 1852 року вона опускався автоматично за допомогою електричного імпульсу від годинника Shepherd Master Clock. Куля все ще кидається щодня о 13:00 (GMT взимку, BST влітку).
Оригінальна система часової кулі була створена сером Модслаєм і Філдом і коштувала 180 фунтів. Куля діаметром п'ять футів був виготовлений з дерева та шкіри. У оригінальній системі кулю піднімали за допомогою мотузки з восьмикутної кімнати, а вгорі була застібка, щоб утримувати її. Потім це можна було запустити вручну, спостерігаючи за часом на астрономічному місячному годиннику, який регулювався відповідно до середнього сонячного часу.
Момент скидання кулі був сигналом точного часу тої епохи. Використовуючи його, моряки та годинникарі могли отримати точний час, дивлячись на нього здалеку. Падіння кулі за можливості повторювалося о другій годині дня.
Причина, чому було обрано саме 1 годину дня, а не 12:00, полягала в тому, що саме в цей час астрономи в обсерваторії були зайняті реєстрацією моменту, коли Сонце перетинає меридіан. У рідкісних випадках, коли кулю могло заклинити через обмерзання чи сніг, і якщо вітер був надто сильним, її не опускали. У 1852 році було встановлено можливість розповсюдження сигналу точного часу також по телеграфних проводах. Часова куля була надзвичайно популярний серед громадськості, хронометристів, залізничників, мореплавців, тому була подана петиція про встановлення іншої часокулі у Саутгемптоні.
1890-ті роки
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkUyTDFSb1pWOUhjbVZsYm5kcFkyaGZUMkp6WlhKMllYUnZjbmxmTFY5blpXOW5jbUZ3YUM1dmNtY3VkV3RmTFY4eE16VXdOVFF4TG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxVWFHVmZSM0psWlc1M2FXTm9YMDlpYzJWeWRtRjBiM0o1WHkxZloyVnZaM0poY0dndWIzSm5MblZyWHkxZk1UTTFNRFUwTVM1cWNHYz0uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelE0TDFSb1pWOUJiSFJoZW1sdGRYUm9YMUJoZG1sc2FXOXVYMmx1WDBkeVpXVnVkMmxqYUY5UVlYSnJMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFVYUdWZlFXeDBZWHBwYlhWMGFGOVFZWFpwYkdsdmJsOXBibDlIY21WbGJuZHBZMmhmVUdGeWF5NXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
1890-ті роки ознаменувалися додаванням нового більшого рефрактора, 28-дюймового Грабба у Великому екваторіальному куполі. Оскільки новий телескоп був довший за старий Великий рефрактор, новий купол мав бути більшим; таким чином був створений знаменитий «цибулевий купол», який розширюється за діаметр башти. До трисотріччя обсерваторії його замінили куполом зі скловолокна ; стару версію з пап'є-маше та заліза зняли.
Телескоп був встановлений у 1893 році зі скляною дублетною лінзою діаметром 28 дюймів, виготовленою Граббом із скла Chance of Birmingham. Новий купол був зроблений Т. Куком і синами. Це замінило менший купол у формі барабана.
Двофутовий рефлектор Лассела був відомим металевим дзеркальним телескопом, який використовувався для відкриття супутників Тритона та Гіперіона. Він був подарований обсерваторії в 1880-х роках, але був знятий в 1890-х роках.
У 1890-х роках також відбулося будівництво павільйону Альтазимут, завершеного в 1896 році за проектом Вільяма Кріспа. У 1898 році був створено приміщення для розміщення чутливих магнітних інструментів, роботі яких заважало залізо в конструкції головної будівлі.
15 лютого 1894 року обсерваторія зазнала спроби підриву. Можливо, це був перший «міжнародний терористичний» інцидент у Великій Британії. Бомба здетонувала, коли її тримав 26-річний французький анархіст Мартіаль Бурден у Гринвіч-парку, біля будівлі обсерваторії. Бурден помер приблизно через 30 хвилин. Невідомо, чи він обрав своєю ціллю саме обсерваторію, чи планувалося здетонувати пристій в іншому місці. Автор романів Джозеф Конрад використав цей випадок у своєму романі «Таємний агент» 1907 року.
Початок 20 сторіччя
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemt6TDBsdGNHVnlhV0ZzWDFOMFlXNWtZWEprYzE5dlpsOU1aVzVuZEdnbE1rTmZSM0psWlc1M2FXTm9MbXB3Wnk4eU1qQndlQzFKYlhCbGNtbGhiRjlUZEdGdVpHRnlaSE5mYjJaZlRHVnVaM1JvSlRKRFgwZHlaV1Z1ZDJsamFDNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Більшу частину двадцятого століття штат Королівської Гринвіцької обсерваторії не знаходився в Гринвічі, тому що вони були переміщені до Херстмонсо в Сассексі в 1957 році. Востаннє всі відділи перебували в Гринвічі в 1924 році: того року електрифікація залізниць вплинула на показання магнітного та метеорологічного відділів, і Магнітна обсерваторія переїхала до Абінгера в графстві Суррей. До цього обсерваторія була змушена наполягати на тому, що електричні трамваї поблизу не можуть використовувати зворотне заземлення для тягового струму.
Після початку Другої світової війни в 1939 році багато департаментів було тимчасово евакуйовано поза зоною дії німецьких бомбардувальників до Абінгера, Бредфорда на Ейвоні, Брістоля і Бата, а наукова робота у Гринвічі була зведена до мінімуму.
15 жовтня 1940 року, під час бліц-бомбардування, Дворові ворота були зруйновані прямим попаданням бомби. Стіна над брамним годинником обвалилася, циферблат годинника був пошкоджений. Після війни пошкодження було відновлено.
Королівська обсерваторія в Херстмонсо
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelk0TDBobGNuTjBiVzl1WTJWMWVGOVBZbk5sY25aaGRHOXllVjloWlhKcFlXeGZkbWxsZHk1cWNHY3ZNelF3Y0hndFNHVnljM1J0YjI1alpYVjRYMDlpYzJWeWRtRjBiM0o1WDJGbGNtbGhiRjkyYVdWM0xtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Після Другої світової війни, в 1947 році, було прийнято рішення перенести Королівську обсерваторію в замок Герстмонсо і 320 прилеглих акрів (1,3 км 2), 70 км на південь-південний схід від Гринвіча біля Хейлшема в Східному Суссексі. Окрім перелічених вище причин, що ускладнювали роботу, вказувалося також світлове забруднення від Лондона. Обсерваторія була офіційно відома як Королівська Гринвіцька обсерваторія, Херстмонсо. Хоча королівський астроном Гарольд Спенсер Джонс переїхав до замку в 1948 році, науковий персонал не переїжджав до завершення будівництва обсерваторії в 1957 році. Незабаром після цього інші раніше розрізнені відділи були реінтегровані в Herstmonceux. Серед них - Офіс морського альманаху, відділ хронометрів, бібліотека та обладнання для спостереження.
Найбільший телескоп у Гринвічі на той час, 36-дюймовий рефлектор телескопа Yapp, був перевезений до Герстмонсо в 1958 році. Там він був реконструйований у куполі B. Він використовувався для астрономії в 1960-х, 1970-х і 1980-х роках. Його залишили в Херстмонсо в 1990 році під куполом, коли організація знову переїхала.
Трьохсотріччя сера Ісаака Ньютона минуло під час Другої світової війни, що затримало урочистості. Однією з ініціатив було побудувати «великий кращий» телескоп на честь знаменитого винахідника телескопа Ньютона. Близько двох десятиліть розробок призвели до введення в експлуатацію телескопа Ісаака Ньютона в Херстмонсо. Він виявився настільки успішним, що часту похмуру погоду в регіоні стали вважати перепоною для реалізації його повного потенціалу, і було розроблено плани перенести його на вищу точку з більш сприятливими погодними умовами.
1 грудня 1967 року королева Єлизавета II урочисто відкрила телескоп Ісаака Ньютона Королівської Гринвіцької обсерваторії в Херстмонсо. Телескоп був найбільшим за апертурою телескопом на Британських островах. У 1979 році його перемістили в обсерваторію Роке-де-лос-Мучачос на Канарських островах Іспанії. У 1990 році королівська обсерваторія перемістилася до Кембриджа. У Херстмонсо територія замку стала домом для Міжнародного навчального центру Королівського університету, Кінгстон, Канада, і Наукового центру обсерваторії, яким керує освітня благодійна організація Science Project.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemczTDFKdmVXRnNYMGR5WldWdWQybGphRjlQWW5ObGNuWmhkRzl5ZVNVeVExOUlaWEp6ZEcxdmJtTmxkWGhmTFY5QmNISnBiRjh5TURFeUxtcHdaeTgxTURCd2VDMVNiM2xoYkY5SGNtVmxibmRwWTJoZlQySnpaWEoyWVhSdmNua2xNa05mU0dWeWMzUnRiMjVqWlhWNFh5MWZRWEJ5YVd4Zk1qQXhNaTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Науковий центр обсерваторії відкрився у квітні 1995 року. Деякі з телескопів, які залишилися після переїзду, проводять громадські спостереження в рамках діяльності центру. Центр зарекомендував себе як відомий туристичний та освітній атракціон сам по собі, показуючи багато старих предметів обсерваторії як експонати. На початку 21 століття щорічно його відвідували близько 60 000 людей.
Королівська обсерваторія в Кембриджі
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekV6TDBkeVpXVnVkMmxqYUY5SWIzVnpaVjh0WDJkbGIyZHlZWEJvTG05eVp5NTFhMTh0WHpNM016VTRNeTVxY0djdk1qSXdjSGd0UjNKbFpXNTNhV05vWDBodmRYTmxYeTFmWjJWdlozSmhjR2d1YjNKbkxuVnJYeTFmTXpjek5UZ3pMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
У 1990 році Гринвицька королівська обсерваторія (далі - ГКО) переїхала з Херстмонсо на нове місце в Кембриджі, поруч з Інститутом астрономії університету, де вона займала Greenwich House на північ від Кембриджської обсерваторії. На даний момент пріоритет діяльності ГКО перемістився від проведення спостережень з Британських островів до надання технічної підтримки, виступаючи в якості провідника між вченими британських університетів і потужними британськими телескопами (такими як телескоп Ісаака Ньютона, англо-голландський Jacobus). Телескоп Каптейна і телескоп Вільяма Гершеля) на Канарських островах і Гаваях.
Після відмови від плану приватизації ГКО та Единбурзької Королівської обсерваторії Рада з досліджень фізики елементарних частинок і астрономії (PPARC), як державний орган, що фінансує ГКО, ухвалила рішення закрити установу та Кембриджський сайт у 1998 році. Коли ГКО було закрито як установу, офіс Морського альманаху перейшов до лабораторії Резерфорда Епплтона (Harwell Science and Innovation Campus, Chilton, Oxfordshire), а інша робота була передана Центру астрономічних технологій Великої Британії в Единбурзі. Старій обсерваторії в Гринвічі повернули свою початкову назву — Королівська обсерваторія, Гринвіч — і вона стала частиною Національного морського музею.
У 2002 році Велика Британія приєдналася до Європейської південної обсерваторії, побудувавши інфрачервоний телескоп VISTA в обсерваторії Паранал. Королівський астроном Мартін Ріс назвав керівництво PPARC «безвідповідальним» за те, як вони поводилися з Королівською обсерваторією.
Сайт Greenwich повертається до активного використання
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJtTDFKdmVXRnNYMGR5WldWdWQybGphRjlQWW5ObGNuWmhkRzl5ZVY5aGJtUmZSM0psWlc1M2FXTm9YMUJoY21zdWFuQm5Mek15TlhCNExWSnZlV0ZzWDBkeVpXVnVkMmxqYUY5UFluTmxjblpoZEc5eWVWOWhibVJmUjNKbFpXNTNhV05vWDFCaGNtc3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
У 2018 році астрографічний телескоп Ені Мондер (AMAT) був встановлений у королівський обсерваторії у Гринвічі. AMAT — це кластер із чотирьох окремих інструментів, призначений для астрономічних досліджень. Він отримав перший знімок у червні 2018 року та складається з:.
- 14-дюймового рефлекторя для отримання зображень Сонця, Місяця та планет із високою роздільною здатністю.
- Приладу, призначеного для спостереження за Сонцем.
- Приладу зі змінними фільтрами для перегляду віддалених туманностей на різних оптичних довжинах хвиль.
- Телескоп загального призначення.
Телескопи та роботи на місці, необхідні для їх експлуатації, коштують близько 150 000 фунтів стерлінгів за рахунок грантів, членів музею та меценатів, а також громадських пожертв. Телескоп був встановлений у Альтазимутальному павільйоні, з якого багатоцільовий телескоп керується комп'ютерною системою.
Магнітні спостереження
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekV5THlVeU1sUm9aVjlOWVdkdVpYUnBZMTlRWVhacGJHbHZiaVV5TWw4dFgxSnZlV0ZzWDA5aWMyVnlkbUYwYjNKNVgwZHlaV1Z1ZDJsamFGOWpZVjh4T1RBd1h5VXlPRGM0T1RBeE5URTNNVFFsTWprdWFuQm5Mekl5TUhCNExTVXlNbFJvWlY5TllXZHVaWFJwWTE5UVlYWnBiR2x2YmlVeU1sOHRYMUp2ZVdGc1gwOWljMlZ5ZG1GMGIzSjVYMGR5WldWdWQybGphRjlqWVY4eE9UQXdYeVV5T0RjNE9UQXhOVEUzTVRRbE1qa3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
Перше магнітне спостереження було зроблено в 1680 році першим королівським астрономом Джоном Флемстідом за допомогою магнітної стрілки від Королівського товариства. Другий і третій королівські астрономи, Едмонд Галлі, а потім Джеймс Бредлі, також проводили деякі магнітні вимірювання під час свого перебування на посаді.
У 19 столітті Джордж Ейрі заснував магнітний і метеорологічний відділ.
Перший Магнітний дім був побудований поруч з обсерваторією, але до 1900 року був побудований другий, приблизно за 300—400 метрів від головної обсерваторії, щоб зменшити магнітні перешкоди. Обидва будинки були зроблені з немагнітних матеріалів. Старіша будівля називалася Магнітним будинком, але залізо, додане до будівель обсерваторії в 1890-х роках, погіршувало вимірювання, тому прилади перенесли до Магнітного павільйону. До 1914 року також було завершено будівництво нового Будинку магнітографів.
Однією з видатних подій у вивченні магнетизму було те, що Франсуа Араго та Олександр фон Гумбольдт провели магнітні спостереження в Гринвічі в 1822 році. У 1825 році Араго отримав золоту медаль Коплі за це дослідження (див. також оберти Араго).
Музей-обсерваторія
Будинки обсерваторії в Гринвічі стали музеєм астрономічних і навігаційних інструментів, який є частиною Королівських музеїв Гринвіча. Серед відомих експонатів — піонерський хронометр Джона Гаррісона, відомий як H4, за який Гаррісон отримав велику винагороду від Комітету довгот, а також три його попередні морські хронометри; всі чотири є власністю Міністерства оборони. Показано багато додаткових годинникових артефактів, що документують історію точного вимірювання часу для навігаційних і астрономічних цілей, у тому числі виготовлений у росії годинник Ф. М. Федченка середини 20-го століття (найточніший годинник з маятником, коли-небудь виготовлений у кількох екземплярах). Тут також розміщені астрономічні інструменти, що використовуються для спостереження за меридіанами, і 28-дюймовий екваторіальний телескоп Грабба 1893 року, найбільший у своєму роді у Великій Британії. Годинник Шеперд біля воріт обсерваторії є раннім прикладом електричного годинника.
У 1997 році сайт обсерваторії отримував 400 000 відвідувачів на рік.
У лютому 2005 року було розпочато реконструкцію вартістю 16 мільйонів фунтів, яка включає побудову нового планетарію та додаткові експозиційні галереї та освітні приміщення. Королівска обсерваторія в Гринвічі знову відкрилася 25 травня 2007 року з новим планетарієм Пітера Гаррісона на 120 місць.
За рік з 2016 по 2017 рік в музеї було 2,41 мільйона відвідувачів.
Галерея
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk00TDFKdmVXRnNYMDlpYzJWeWRtRjBiM0o1WDBkeVpXVnVkMmxqYUY5TWIyNWtiMjR1YW5Cbkx6WTFNSEI0TFZKdmVXRnNYMDlpYzJWeWRtRjBiM0o1WDBkeVpXVnVkMmxqYUY5TWIyNWtiMjR1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Дивитися також
Список літератури
- National Heritage List for England
- Гринвіцька обсерваторія // Астрономічний енциклопедичний словник / за заг. ред. І. А. Климишина та А. О. Корсунь. — Львів : Голов. астроном. обсерваторія НАН України : Львів. нац. ун-т ім. Івана Франка, 2003. — С. 122. — .
- . 2015. Архів оригіналу за 22 жовтня 2015. Процитовано 6 вересня 2015.
- Robert Chambers, Book of Days
- The Royal Observatory Greenwich - where east meets west: Telescope: The Sheepshanks Equatorial (1838). www.royalobservatorygreenwich.org. Процитовано 31 жовтня 2019.
- The Royal Observatory Greenwich - where east meets west: Telescope: 28-inch Refractor (1893). www.royalobservatorygreenwich.org. Процитовано 25 жовтня 2019.
- John Timbs' Abbeys, Castles and Ancient Halls of England and Wales
- Hart, Kelly (2010), The Mistresses of Henry VIII, The History Press, с. 73, ISBN
- Willmoth, Frances (2004). Moore, Sir Jonas (1617–1679). (Oxford Dictionary of National Biography) (вид. онлайн). Oxford University Press. doi:10.1093/ref:odnb/19137.
{{}}
: Cite має пусті невідомі параметри:|HIDE_PARAMETER15=
,|HIDE_PARAMETER13=
,|HIDE_PARAMETER21=
,|HIDE_PARAMETER30=
,|HIDE_PARAMETER14=
,|HIDE_PARAMETER17=
,|HIDE_PARAMETER32=
,|HIDE_PARAMETER16=
,|HIDE_PARAMETER25=
,|HIDE_PARAMETER24=
,|HIDE_PARAMETER9=
,|HIDE_PARAMETER11=
,|HIDE_PARAMETER4=
,|HIDE_PARAMETER2=
,|HIDE_PARAMETER28=
,|HIDE_PARAMETER18=
,|HIDE_PARAMETER20=
,|HIDE_PARAMETER5=
,|HIDE_PARAMETER19=
,|HIDE_PARAMETER10=
,|HIDE_PARAMETER33=
,|HIDE_PARAMETER31=
,|HIDE_PARAMETER29=
,|HIDE_PARAMETER26=
,|HIDE_PARAMETER8=
,|HIDE_PARAMETER7=
,|HIDE_PARAMETER23=
,|HIDE_PARAMETER3=
та|HIDE_PARAMETER12=
() (Необхідна підписка або членство в публічній бібліотеці Сполученого Королівства .) - Higgitt, Rebekah (2019). 'Greenwich near London': the Royal Observatory and its London networks in the seventeenth and eighteenth centuries. The British Journal for the History of Science (англ.). 52 (2): 297—322. doi:10.1017/S0007087419000244. ISSN 0007-0874. PMID 31084633.
- The Royal Observatory Greenwich - where east meets west: The Buildings at Greenwich. www.royalobservatorygreenwich.org. Процитовано 20 травня 2019.
- The Royal Observatory Greenwich - where east meets west: People. www.royalobservatorygreenwich.org. Процитовано 20 травня 2019.
- HAROLD SPENOER JONES, F.R.S., Astronomer Royal, Sir. The Royal Greenwich Observatory (PDF). (PDF) оригіналу за 1 червня 2012.
- Woolley, Richard (1963). 1963QJRAS...4...47W Page 47. Quarterly Journal of the Royal Astronomical Society. 4: 47. Bibcode:1963QJRAS...4...47W.
- Satterthwaite, Gilbert E. (2001). 2001JAHH....4..115S Page 115. Journal of Astronomical History and Heritage. 4 (2): 115. Bibcode:2001JAHH....4..115S.
- Ratcliff, Jessica (28 липня 2015). The Transit of Venus Enterprise in Victorian Britain (англ.). Routledge. ISBN .
- Forbes, Eric Gray; Meadows, Arthur Jack; Howse, Derek (1975). Greenwich Observatory ... the Story of Britain's Oldest Scientific Institution, the Royal Observatory at Greenwich and Herstmonceux, 1675-1975 (англ.). Taylor & Francis Group. ISBN .
- New International Encyclopedia (англ.). Dodd, Mead. 1914.
- Airy's Transit Circle and the dawn of the Universal Day. Royal Museums Greenwich | UNESCO World Heritage Site In London (англ.). 18 серпня 2015. Процитовано 3 грудня 2019.
- Monthly Notices of the Royal Astronomical Society (англ.). Priestley and Weale. 1831.
- Dolan, Graham. The Greenwich Meridian before the Airy Transit Circle. The Greenwich Meridian. Процитовано 2 травня 2015.
- Howse, Derek (1997). Greenwich time and the longitude. London: Phillip Wilson. с. 12, 137. ISBN .
- Howse, Derek (1980). Greenwich time and the discovery of the longitude. с. 171.
- Adams, Brian (1994). Charles Close Society (PDF). с. 14—15. (PDF) оригіналу за 7 квітня 2014.
- Malys, Stephen; Seago, John H.; Palvis, Nikolaos K.; Seidelmann, P. Kenneth; Kaplan, George H. (1 серпня 2015). Why the Greenwich meridian moved. Journal of Geodesy. 89 (12): 1263—1272. Bibcode:2015JGeod..89.1263M. doi:10.1007/s00190-015-0844-y.
- Seago, John H.; Seidelmann, P. Kenneth. (PDF). Paper presented at the AAS/AIAA Spaceflight Mechanics Meeting, Kauai, HI, USA, March 2013. Reprinted from Advances in the Astronomical Sciences v. 148. pp. 1789, 1801, 1805. Архів оригіналу (PDF) за 27 December 2013.
- Airy's Transit Circle and the dawn of the Universal Day. Royal Museums Greenwich | UNESCO World Heritage Site In London (англ.). 18 серпня 2015. Процитовано 8 листопада 2019.
- The Greenwich Time Ball.
- From The Royal Observatory: The Greenwich Time Ball. 9 грудня 2009.
- Greenwich Time Ball.
- Laurie, P. S. (1958). 1958Obs....78..113L Page 113. The Observatory. 78: 113. Bibcode:1958Obs....78..113L.
- Betts, Jonathan (4 січня 2018). Marine Chronometers at Greenwich (англ.). Oxford University Press. ISBN .
- Observations Made at the Royal Observatory, Greenwich in the Year ... in Astronomy, Magnetism and Meteorology (англ.). H.M. Stationery Office. 1921.
- Observatory, Royal Greenwich (1897). Observations Made in Astronomy, Magnetism and Meteorolgy (англ.). H.M. Stationery Office.
- The Royal Observatory Greenwich - where east meets west: Telescope: The Lassell 2-foot Reflector (1847). www.royalobservatorygreenwich.org. Процитовано 28 листопада 2019.
- The Royal Observatory Greenwich - where east meets west: The Altazimuth Pavilion. www.royalobservatorygreenwich.org. Процитовано 8 листопада 2019.
- The Christie Enclosure. The Royal Observatory Greenwich. Процитовано 6 квітня 2021.
- Matusitz, Jonathan Andre (16 вересня 2014). Symbolism in terrorism : motivation, communication, and behavior. Lanham: Rowman & Littlefield. ISBN . OCLC 891148726.
- . 20 серпня 2015. Архів оригіналу за 30 September 2007.
- Bennett, Keith (2004), Bucher, Jay L. (ред.), The Metrology Handbook, Milwaukee, WI: American Society for Quality Measurement, с. 8, ISBN .
- Walford, Edward (1878), Old and New London, т. VI.
- Abinger Magnetic Observatory (1923–1957). The Royal Observatory Greenwich. Процитовано 3 травня 2017.
- Bristol & Bradford on Avon (1939–1948). The Royal Observatory Greenwich. Процитовано 3 травня 2017.
- Bath (1939–1949). The Royal Observatory Greenwich. Процитовано 3 травня 2017.
- The Royal Observatory Greenwich – The Shepherd Gate Clock. Royal Observatory Greenwich. Процитовано 3 травня 2017. A very detailed history of the Shepherd Gate Clock.
- The Herstmonceux years... 1948–1990. The Royal Observatory Greenwich. Процитовано 3 травня 2017.
- McKechnie, T. Stewart (5 серпня 2015). General Theory of Light Propagation and Imaging Through the Atmosphere (англ.). Springer. ISBN .
- The 36-inch Yapp Reflector.
- ; Dudley, J. (1982). The Isaac Newton Telescope. Journal for the History of Astronomy. 12: 1—18. Bibcode:1982JHA....13....1S. doi:10.1177/002182868201300101. Процитовано 31 січня 2020.
- Information, Reed Business (4 серпня 1983). New Scientist (англ.). Reed Business Information.
{{}}
: Обслуговування CS1: Сторінки з параметром url-status, але без параметра archive-url () - A Personal History Of The Royal Greenwich Observatory at Herstmonceux Castle, 1948–1990 by G.A. Wilkins. Архів оригіналу за 23 грудня 2012. Процитовано 19 грудня 2022.
- the-observatory.org
- The Observatory Science Centre on eHive. eHive (англ.). Процитовано 9 листопада 2019.
- . Brighton and Hove (англ.). 3 грудня 2015. Архів оригіналу за 9 листопада 2019. Процитовано 9 листопада 2019.
- Charles Arthur, A closed subject?, The Independent, 10 June 1997 (accessed 12 November 2019)
- Motluk, Alison (12 липня 1997). Time's up for the Greenwich observatory. www.newscientist.com. Процитовано 15 листопада 2019.
- Ian Sample (25 червня 2018). Star attraction: Royal Observatory seeks volunteers to use new telescope.
- Altazimuth Pavilion. Royal Observatory, Greenwich. 5 серпня 2015. Процитовано 25 червня 2018.
- Kate Wilkinson (25 червня 2018). First Light: a new era for the Royal Observatory. Royal Observatory, Greenwich. Процитовано 27 червня 2018.
- New telescope for Royal Observatory Greenwich. skyatnightmagazine (англ.). Процитовано 15 листопада 2019.
- Malin, S. R. C. (1996). 1996QJRAS..37...65M Page 65. Quarterly Journal of the Royal Astronomical Society. 37: 65. Bibcode:1996QJRAS..37...65M.
- Observations Made at the Royal Observatory, Greenwich in the Year ... in Astronomy, Magnetism and Meteorology (англ.). H.M. Stationery Office. 1921.
- Howard-Duff, I. (1986). 1986JBAA...97...26H Page 26. Journal of the British Astronomical Association. 97: 26. Bibcode:1986JBAA...97...26H.
- Royal Museums Greenwich : Sea, Ships, Time and the Stars : RMG. 25 серпня 2015.
- Masood, Ehsan (1 серпня 1997). Royal observatory could return to Greenwich site. Nature (англ.). 388 (6644): 705. Bibcode:1997Natur.388R.705.. doi:10.1038/41849. ISSN 1476-4687.
- Press Release: Reopening of the new Royal Observatory, Greenwich. Royal Museums Greenwich. 27 червня 2007.
- National Maritime Museum Annual Report and Accounts 2016-2017 (PDF). (PDF) оригіналу за 25 липня 2019.
Подальше читання
- Гринвіцька обсерваторія: … Королівська обсерваторія в Гринвічі та Герстмонсо, 1675—1975 . Лондон: Taylor & Francis, 1975 3v. (Том 1. Походження та рання історія (1675—1835), Ерік Г. Форбс. ; том. 2. Новітня історія (1836—1975), автор А. Дж. Медоуз. ; том. 3. Будівлі та інструменти Дерека Хоуза.)
Посилання
- Веб-сайт Королівських музеїв Гринвіча (RMG) — містить розділ про Королівську обсерваторію Гринвіча (ROG)
- ROG на веб-сайті RMG
- Онлайн-каталог архіву Королівської Гринвічської обсерваторії (зберігається в бібліотеці Кембриджського університету)
- «Де починається — і закінчується поверхня Землі», Popular Mechanics, грудень 1930 р.
- Вид з висоти пташиного польоту на Королівську обсерваторію в Гринвічі на Картах Google
- Небесний замок — історія Королівської Гринвічської обсерваторії в Герстмонсо
- Карта Королівської Гринвічської обсерваторії в Герстмонсо
- Особиста історія Королівської Гринвічської обсерваторії в замку Херстмонсо, 1948—1990 роки Джорджа Вілкінса, колишнього співробітника
- Науковий центр обсерваторії
- Група телескопів Ісаака Ньютона
- Ілюстрований каталог меридіанних маркерів
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Royal Observatory, Greenwich |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Grinvicka koroli vska observato riya angl Royal Greenwich Observatory kod 000 osnovna astronomichna organizaciya Velikoyi Britaniyi z derzhavnim finansuvannyam Grinvicka korolivska observatoriyaRoyal Greenwich Observatory51 28 40 pn sh 0 00 05 sh d 51 4778111 pn sh 0 0014750 sh d 51 4778111 0 0014750Krayina Velika Britaniya 1 Roztashuvannya London Velika BritaniyaKod 000Visota 68 m Vidkrito 1675 rikSajt rmg co uk royal observatory Grinvicka observatoriyaGrinvicka observatoriya Velika Britaniya Grinvicka observatoriya u Vikishovishi Direktor observatoriyi maye titul korolivskogo astronoma Observatoriya zasnovana v 1675 roci korolem Karlom II dlya utochnennya zhittyevo vazhlivih dlya moreplavciv koordinat i spochatku roztashovuvalasya v peredmisti Londona Grinvichi u budivlyah sproyektovanih Kristoferom Renom Pochatkove roztashuvannya observatoriyi bulo obrano serom Kristoferom Renom kolishnim profesorom astronomiyi v Saviliani na vershini pagorba Grinvickogo zamku Ce misce dlya Observatoriyi bulo zruchne tim sho Grinvich park buv korolivskim mayetkom tomu ne potribno bulo kupuvati novu zemlyu U toj chas korol takozh stvoriv posadu Korolivskogo astronoma yakij mav sluzhiti direktorom observatoriyi ta z najtochnishoyu retelnistyu ta starannistyu do vipravlyati tablici ruhu nebes i misc neruhomih zirok shob znahoditi bazhani dovgoti miscevostej dlya vdoskonalennya mistectva navigaciyi Korol priznachiv Dzhona Flemstida pershim korolivskim astronomom Budivnictvo observatoriyi bulo zaversheno vlitku 1676 roku Budivlyu chasto nazivali Flamsteed House na chest yiyi pershogo meshkancya Naukova robota observatoriyi bula poetapno peremishena v inshe misce v pershij polovini 20 go stolittya i zaraz teritoriya Grinvicha pidtrimuyetsya majzhe viklyuchno yak muzej hocha teleskop AMAT pochav pracyuvati dlya astronomichnih doslidzhen u 2018 roci IstoriyaHronologiya 22 chervnya 1675 Zasnuvannya Korolivskoyi observatoriyi korolem Karlom II 10 serpnya 1675 Zakladennya pershogo kamenyu observatoriyi 1714 Zakon pro dovgotu zasnuvav tak zvanu Komissiyu dovgot ta yuridichno viznachiv premiyi yaki vidavalisya ciyeyu komisiyeyu Faktichnoyu zadacheyu bula rozrobka tochnishih metodiv viznachennya dovgoti dlya bilsh tochnogo rozrahunku koordinat suden v okeani Napriklad za pidtverdzhenij metod sho davav pohibku viznachennya polozhennya v 30 morskih mil 56 km bula nagoroda v 20 000 Stanom na 2021 rik ekvivalentom ciyeyi nagorodi vzhe bude priblizno 3 1 miljon funtiv stergingiv Do rozpusku Komissiyi v 1828 roci Korolivskij astronom zavzhdi mav posadu Upovnovazhenogo z dovgoti 1767 P yatij korolivskij astronom Nevil Maskelajn pochav publikaciyu Morskogo almanahu na osnovi sposterezhen zroblenih v observatoriyi 1818 Naglyad za Korolivskoyu observatoriyeyu bulo peredano vid Upravlinnya boyepripasiv do Upravi Admiraltejstva u toj chas observatoriyi bulo dorucheno pidtrimuvati morski hronometri Korolivskogo flotu 1833 Rozpochato podachu shodennih signaliv za dopomogoyu opuskannya specialnoyi yaskravo pofarbovanoyi kuli v zazdalegid rozrahovanij moment chasu sho dozvolyalo moryakam pereviryati chi tochno jdut yih hronometri 1838 Vstanovlenij teleskop refraktor Shipshenks z aperturoyu 6 7 dyujma 170 mm 1884 zemnij meridian yakij prohodit cherez centr meridiannogo kola Grinvickoyi observatoriyi bulo prijnyato nulovim dlya viznachennya dovgot ta lichbi poyasnogo chasu 1893 Vstanovleno 28 dyujmovij Velikij refraktor 1899 Bulo zaversheno budivnictvo novoyi fizichnoyi observatoriyi teper vidomoyi yak Pivdenna budivlya 1924 Godinni signali chasu Greenwich Time Signal z Korolivskoyi observatoriyi vpershe buli peredani 5 lyutogo 1931 Zamovleno teleskop Yapp 1948 Ofis korolivskogo astronoma bulo pereneseno do Gerstmonso u Shidnomu Sasseksi 1954 Pochatok perevezannya observatoriyi do zamku na pivnichnij shid vid Grinvicha 1957 Observatoriya zavershila svij pereyizd do Gerstmonso stavshi Grinvichskoyu Korolivskoyu Observatoriyeyu GKO Misce v Grinvichi bulo perejmenovano v Staru Korolivsku Observatoriyu 1990 Grinvicka observatoriya pereyihala do Kembridzha 1998 Grinvicka observatoriya zakrita Observatoriyi bulo povernuto jogo pochatkovu nazvu Korolivska observatoriya Grinvicha i vona stala chastinoyu Nacionalnogo morskogo muzeyu 2011 Grinvickij muzej razom z observatoriyeyu stali Korolivskimi muzeyami Grinvicha Zasnuvannya Grinvicka observatoriya lat Observatorium Anglicanum Hoc Grenovici prope Londinum yak pokazano na karti pivdennoyi nebesnoyi pivkuli Joganna Gabrielya Doppelmajra blizko 1730 roku Z chasiv pravlinnya Vilgelma I na cij zemli buli znachni budivnictva Grinvickij palac na misci suchasnogo Morskogo muzeyu buv miscem narodzhennya Genriha VIII ta jogo dochok Mariyi I ta Yelizaveti I Tyudori vikoristovuvali Grinvickij zamok yakij stoyav na vershini pagorba i yakij zaraz zajmaye observatoriya yak mislivskij budinochok Grinvickij zamok buv ulyublenim miscem dlya prozhivannya kohanok Genriha VIII shob vin mig legko viyihati z palacu dlya pobachennya z nimi Korolivska observatoriya GrinvichKupol Grinvichskogo 28 dyujmovogo teleskopa refraktora ta derevo Stvorennya Korolivskoyi observatoriyi bulo zaproponovano v 1674 roci serom Dzhonasom Murom yakij yak generalnij geodezist perekonav korolya Karla II stvoriti observatoriyu a Dzhona Flemstida priznachili yiyi direktorom Vidpovidalnist za budivnictvo observatoriyi bulo pokladeno na Upravlinnya boyepripasiv a Mur nadav osnovni instrumenti ta obladnannya dlya observatoriyi za vlasnij kosht Flamsteed House originalna chastina observatoriyi yaka bula sproektovana serom Kristoferom Renom jmovirno za spriyannya Roberta Guka i bula pershoyu specialno pobudovanoyu naukovo doslidnoyu ustanovoyu v Britaniyi Jogo pobuduvali vartistyu 520 funtiv sterlingiv perevishivshi byudzhet na 20 funtiv sterlingiv iz perevazhno povtorno vikoristanih budivelnih materialiv na fundamenti vezhi gercoga Hamfri poperednika Grinvickogo zamku Ce prizvelo do togo sho oriyentaciya bula zmishena na 13 gradusiv vid spravzhnoyi pivnochi sho zasmutilo Flemstida Mur pozhertvuvav dva godinniki vigotovleni Tomasom Tompionom yaki buli zavvishki v 20 futiv i vstanovleni v Vosmikutovij Kimnati golovnij kimnata budivli Godinniki buli nezvichnoyi konstrukciyi kozhen z mayatnikiv mav dovzhinu 13 futiv 3 96 metra buv vstanovlenij nad ciferblatom Taka konstrukciya davala period kolivan mayatnika u chotiri sekundi ta neperevershenu na toj chas tochnist pohibka skladala sim sekund za dobu U originalnij observatoriyi prozhivali korolivskij astronom jogo pomichnik i jogo sim ya a takozh rozmishuvalisya naukovi instrumenti yaki vikoristovuvav Flemstid u svoyij roboti nad zoryanimi katalogami Zgodom ustanova stala bilsh vidomoyu ustanovoyu zavdyaki svoyim zv yazkam iz dovgostrokovimi uryadovimi radami Komisiya boyepripasiv ta Komisiya dovgoti ta naglyadu z boku Radi vidviduvachiv zasnovanoyi v 1710 roci Rada vidviduvachiv skladayetsya z chleniv rada Korolivskogo tovaristva Naprikinci 18 go stolittya robota observatoriyi vklyuchala dodatkovi obov yazki taki yak publikaciya Morskogo almanahu konsultuvannya uryadu z tehnichnih pitan sluzhboyu tochnogo chasu provedennya meteorologichnih i magnitnih sposterezhen provedennya astrofotografiyi ta spektroskopiyi Yak naslidok teritoriya ta kilkist personalu z chasom zbilshuvalisya Sferichna astronomiya ta zoryani karti Tranzitne kolo Ejri yake vikoristovuvalosya bilshe stolittya 1851 1953 yak tochka vidliku pri kartografuvanni nebes i viznachenni chasu sho zasluzhilo epitet centr chasu i prostoru Koli observatoriya bula zasnovana v 1675 roci odnim iz najkrashih zoryanih katalogiv buv katalog Tiho Brage 1598 roku sho skladavsya z 1000 zir Odnak cej katalog buv nedostatno tochnim dlya viznachennya dovgot Odnim iz pershih zavdan Flemstida bulo stvorennya bilsh tochnih kart pridatnih dlya ciyeyi zadachi Odna z vidomih kart stvorenih u Grinvichi bula stvorena korolivskim astronomom Dzhejmsom Bredli yakij mizh 1750 i 1762 rokami katalogizuvav shistdesyat tisyach zirok Zavdyaki visokij tochnosti katalogi Bredli vikoristovuvalisya navit u 1940 h rokah Bredli buv tretim korolivskim astronomom vin buv priznachenij na posadu v 1742 roci Na pochatku 19 go stolittya osnovnimi pristroyami viznachennya koordinat buli instrument Troughton Transit i krug na freskah ale pislya togo yak Dzhordzh Biddell Ejri zajnyav posadu Korolivskogo astronoma v 1835 roci vin pochav vtilyuvati v zhittya plan vigotovlennya i otrimannya krashih instrumentiv dlya Grinvichskoyi observatoriyi Sferichna astronomiya bula odniyeyu z osnovnih funkcij Grinvicha dlya Admiraltejstva Astronom Royal Ejri buv prihilnikom cogo i instrument tranzitnogo kola yakij vin vstanoviv u 1851 roci vikoristovuvavsya protyagom stolittya dlya sferichnoyi astronomiyi Odnim z trudnoshiv ye vrahuvannya zalomlennya svitla v atmosferi Zemli Dzherela pohibok vklyuchayut tochnist priladiv neobhidnist vrahovuvati precesiyu nutaciyu ta aberaciyu Dzherela pohibok v priladi povinni buti vidstezheni ta vrahovani dlya otrimannya bilsh tochnih rezultativ Tranzitne kolo robit dva vimiryuvannya razom iz godinnikom chas prohodzhennya zoreyu pevnoyi tochki na nebi pid chas obertannya Zemli ta vertikalnij kut roztashuvannya zori Prilad mozhna vikoristovuvati dlya rozrahunku roztashuvannya zir abo navpaki dopomogoyu yakisnoyi zoryanoyi karti tochnogo chasu v misci roztashuvannya priladu Tranzit Merkuriya 1832 rik Shukburzkij teleskop Korolivskoyi observatoriyi v Londoni buv vikoristanij dlya sposterezhennya prohodzhennya Merkuriya v 1832 roci Piter Dollond osnastiv jogo filyarnim mikrometrom yakij vikoristovuvavsya dlya stvorennya zobrazhennya yake bulo vidno cherez malenkij refraktor Zavdyaki sposterezhennyu za tranzitom u poyednanni z viznachennyam chasu ta provedennyam rozrahunkiv bulo viznacheno diametr planeti Voni takozh povidomili pro divovizhni optichni efekti yaki voni porivnyuyut iz natiskannyam moneti na Sonce Sposterigach zauvazhiv Piznishe ya pomitiv sho vidrazu navkolo planeti z yavivsya temnij vidtinok cherez sho vona viglyadala tak nibi vona trohi zanurilasya pid poverhnyu Soncya Royal Astronomical Society Vol II No 13 Grinvickij meridian Dokladnishe Grinvickij meridian Budivlya de znahoditsya pochatok Grinvickogo nulovogo meridianaLazer sproektovanij z observatoriyi poznachaye liniyu pochatkovogo meridianaLazer vnochi Britanski astronomi vzhe davno vikoristovuyut Korolivsku observatoriyu yak tochku vidliku dlya vimiryuvan Cherez budivlyu prohodili chotiri okremi meridiani viznacheni riznimi instrumentami v riznij chas Tochka vidliku dovgoti meridian yakij prohodit cherez tranzitne kolo Ejri vpershe vikoristanij u 1851 roci buv prijnyatij yak golovnij meridian svitu na Mizhnarodnij konferenciyi meridianiv u Vashingtoni okrug Kolumbiya 22 zhovtnya 1884 roku golosuvannya vidbulosya 13 zhovtnya Zgodom krayini po vsomu svitu pochali vikoristovuvati jogo yak svij standart dlya kartografuvannya ta vimiryuvannya chasu Pochatkovij meridian buv poznachenij latunnoyu smugoyu piznishe zaminenoyu smugoyu z nerzhaviyuchoyi stali u vnutrishnomu dvoriku observatoriyi koli budivli stali muzeyem u 1960 roci a z 16 grudnya 1999 roku vin poznachayetsya potuzhnim zelenim lazerom sho svitit na pivnich u londonske nichne nebo Z chasiv pershoyi triangulyaciyi Velikoyi Britaniyi v period 1783 1853 rr karti Ordnance Survey bazuvalisya na poperednij versiyi Grinvickogo meridiana viznachenogo tranzitnim instrumentom Dzhejmsa Bredli Koli kolo Ejri roztashovane v 5 79 m na shid stalo etalonom dlya meridiana riznicya v rezultati zamini vvazhalasya dostatno maloyu shob neyu mozhna bulo znehtuvati Koli mizh 1936 i 1962 rokami bula provedena nova triangulyaciya vcheni viznachili sho v sistemi Ordnance Survey dovgota mizhnarodnogo Grinvickogo meridiana bula ne 0 a 0 00 00 417 priblizno 8 metriv na shid Okrim zmini opornoyi liniyi nedoskonalist geodezichnoyi sistemi dodala she odnu nevidpovidnist do viznachennya nul punktu tomu sama liniya Bredli zaraz znahoditsya na 0 00 00 12 na shid vid nulovogo meridiana artilerijskoyi zjomki priblizno v 2 3 m Cej starij astronomichnij pochatkovij meridian bulo zamineno bilsh tochnim pochatkovim meridianom Koli Grinvich buv aktivnoyu observatoriyeyu geografichni koordinati vidnosili do miscevogo splyusnutogo sferoyida yakij nazivavsya geoyidom poverhnya yakogo z visokoyu tochnistyu vidpovidala miscevomu serednomu rivnyu morya U vsomu sviti vikoristovuvalosya kilka vidlikiv usi z yakih vikoristovuvali rizni sferoyidi oskilki serednij riven morya v usomu sviti kolivayetsya na 100 metriv Suchasni geodezichni sistemi vidliku taki yak Vsesvitnya geodezichna sistema ta Mizhnarodna nazemna sistema vidliku vikoristovuyut odin splyusnutij sferoyid prikriplenij do centru tyazhinnya Zemli Perehid vid kilkoh lokalnih sferoyidiv do odnogo vsesvitnogo sferoyida sprichiniv zmishennya vsih geografichnih koordinat na znachnu vidstan inodi navit na kilka soten metriv Pochatkovij meridian cih suchasnih sistem vidliku yakij nazivayetsya opornim meridianom IERS mizhnarodna sluzhba obertannya Zemli ta sistem vidliku korotko nazivayetsya IRM znahoditsya na vidstani 102 5 metriv na shid vid Grinvickogo astronomichnogo meridiana predstavlenogo smugoyu z nerzhaviyuchoyi stali sho zaraz stanovit 5 31 kutovi sekundi na zahid Suchasne misce roztashuvannya Airy Transit 51 28 40 pn sh 0 00 05 zh d 51 477806 pn sh 0 001472 zh d 51 477806 0 001472 oskilki IRM zaraz znahoditsya na 0 gradusah dovgoti Mizhnarodnij chas z kincya 19 stolittya do UT1 bazuvavsya na rivnyannyah Sajmona Nyukomba sho davalo serednye znachennya soncya priblizno na 0 18 sekundi pozadu UT1 ekvivalent 2 7 kutovih sekund stanom na 2013 rik u 2013 roci vin zbigsya z meridianom na pivdorozi mizh kolom Ejri ta dzherelom IERS 51 28 40 pn sh 0 00 02 zh d 51 477812417 pn sh 0 0007250 zh d 51 477812417 0 0007250 Chas za Grinvichem Osnovna statya Serednij chas za GrinvichemGodinnik Shepherd Gate v Korolivskij Grinvichskij observatoriyiOdin iz nadtochnih hronometriv observatoriyi Serednij chas za Grinvichem GMT do 1954 roku bazuvavsya na sposterezhennyah za nebom zroblenih u Grinvichi a piznishe na sposterezhennyah zroblenih v inshih observatoriyah GMT bulo oficijno perejmenovano na vsesvitnij chas u 1935 roci ale jogo vse she chasto nazivayut GMT hocha voni ne identichni Teper vin rozrahovuyetsya na osnovi sposterezhen pozagalaktichnih radiodzherel Klyuchovim instrumentom dlya viznachennya chasu bulo tranzitne kolo Ejri yake vikoristovuvalosya perevazhno z 1851 po 1938 rik Zgidno z RMG u 1884 roci bulo domovleno sho meridianna liniya poznachena perehrestyam v okulyari Airy Transit Circle vkazuvatime 0 dovgoti ta pochatok Vsesvitnogo dnya Chas viznachayetsya shlyahom fiksuvannya momentu chasu koli zorya z vidomimi koordinatami projde cherez tochku nacilyuvannya teleskopa Takozh cej tip instrumentu vikoristovuvavsya navpaki dlya stvorennya zoryanih kart Zori polozhennya yakih bulo vidomo dostatno tochno dlya vikoristannya dlya viznachennya chasu nazivali zoryami godinnikami Grinvickij chas Chasova kulya ce chervona kulya na stovpi koli vona padaye signalizuyetsya pevnij chas Ce dozvolyalo nalashtovuvati godinniki zdaleku z velikoyu tochnistyu zokrema hronometri korabliv na richci Temza pered yih plavannyam Observatoriya spochatku viznachala chas za zoryanimi sposterezhennyami Chervona chasokulya v Grinvichi bula vstanovlena v 1833 roci i vvazhayetsya gromadskim signalom chasu Chasova kulya v nash chas zazvichaj znahoditsya v opushenomu polozhenni Pochinayuchi z 12 55 vechora kulya pochinaye pidnimatisya potim o 12 58 dosyagaye vershini na 1 vechora vona padaye Shob dopomogti moryakam u portu ta inshim koristuvacham u zoni pryamoyi vidimosti observatoriyi sinhronizuvati svoyi godinniki z GMT astronom Royal Dzhon Pond v 1833 roci vstanoviv duzhe pomitnu chasokulyu yaka padaye tochno o pershij godini dnya 13 00 shodnya na vershini observatoriyi Spochatku yiyi skiduvav operator z 1852 roku vona opuskavsya avtomatichno za dopomogoyu elektrichnogo impulsu vid godinnika Shepherd Master Clock Kulya vse she kidayetsya shodnya o 13 00 GMT vzimku BST vlitku Originalna sistema chasovoyi kuli bula stvorena serom Modslayem i Fildom i koshtuvala 180 funtiv Kulya diametrom p yat futiv buv vigotovlenij z dereva ta shkiri U originalnij sistemi kulyu pidnimali za dopomogoyu motuzki z vosmikutnoyi kimnati a vgori bula zastibka shob utrimuvati yiyi Potim ce mozhna bulo zapustiti vruchnu sposterigayuchi za chasom na astronomichnomu misyachnomu godinniku yakij regulyuvavsya vidpovidno do serednogo sonyachnogo chasu Moment skidannya kuli buv signalom tochnogo chasu toyi epohi Vikoristovuyuchi jogo moryaki ta godinnikari mogli otrimati tochnij chas divlyachis na nogo zdaleku Padinnya kuli za mozhlivosti povtoryuvalosya o drugij godini dnya Prichina chomu bulo obrano same 1 godinu dnya a ne 12 00 polyagala v tomu sho same v cej chas astronomi v observatoriyi buli zajnyati reyestraciyeyu momentu koli Sonce peretinaye meridian U ridkisnih vipadkah koli kulyu moglo zakliniti cherez obmerzannya chi snig i yaksho viter buv nadto silnim yiyi ne opuskali U 1852 roci bulo vstanovleno mozhlivist rozpovsyudzhennya signalu tochnogo chasu takozh po telegrafnih provodah Chasova kulya bula nadzvichajno populyarnij sered gromadskosti hronometristiv zaliznichnikiv moreplavciv tomu bula podana peticiya pro vstanovlennya inshoyi chasokuli u Sautgemptoni 1890 ti roki Kupol Velikoyi ekvatorialnoyi budivli z vidom na Grinvichskij park Viglyad paviljonu Altazimut u 21 stolitti 1890 ti roki oznamenuvalisya dodavannyam novogo bilshogo refraktora 28 dyujmovogo Grabba u Velikomu ekvatorialnomu kupoli Oskilki novij teleskop buv dovshij za starij Velikij refraktor novij kupol mav buti bilshim takim chinom buv stvorenij znamenitij cibulevij kupol yakij rozshiryuyetsya za diametr bashti Do trisotrichchya observatoriyi jogo zaminili kupolom zi sklovolokna staru versiyu z pap ye mashe ta zaliza znyali Teleskop buv vstanovlenij u 1893 roci zi sklyanoyu dubletnoyu linzoyu diametrom 28 dyujmiv vigotovlenoyu Grabbom iz skla Chance of Birmingham Novij kupol buv zroblenij T Kukom i sinami Ce zaminilo menshij kupol u formi barabana Dvofutovij reflektor Lassela buv vidomim metalevim dzerkalnim teleskopom yakij vikoristovuvavsya dlya vidkrittya suputnikiv Tritona ta Giperiona Vin buv podarovanij observatoriyi v 1880 h rokah ale buv znyatij v 1890 h rokah U 1890 h rokah takozh vidbulosya budivnictvo paviljonu Altazimut zavershenogo v 1896 roci za proektom Vilyama Krispa U 1898 roci buv stvoreno primishennya dlya rozmishennya chutlivih magnitnih instrumentiv roboti yakih zavazhalo zalizo v konstrukciyi golovnoyi budivli 15 lyutogo 1894 roku observatoriya zaznala sprobi pidrivu Mozhlivo ce buv pershij mizhnarodnij teroristichnij incident u Velikij Britaniyi Bomba zdetonuvala koli yiyi trimav 26 richnij francuzkij anarhist Martial Burden u Grinvich parku bilya budivli observatoriyi Burden pomer priblizno cherez 30 hvilin Nevidomo chi vin obrav svoyeyu cillyu same observatoriyu chi planuvalosya zdetonuvati pristij v inshomu misci Avtor romaniv Dzhozef Konrad vikoristav cej vipadok u svoyemu romani Tayemnij agent 1907 roku Pochatok 20 storichchya Standartna dovzhina na stini Korolivskoyi observatoriyi Grinvich London 1 yard 3 futi 2 futi 1 fut 6 dyujmiv 1 2 futa i 3 dyujmi Viddilennya vnutrishnih poverhon mitok ye tochnim pri temperaturi navkolishnogo seredovisha 60 F 16 C i strizhen pravilnogo rozmiru sho spirayetsya na shpilki shilno prilyagatime mizh nimi Bilshu chastinu dvadcyatogo stolittya shtat Korolivskoyi Grinvickoyi observatoriyi ne znahodivsya v Grinvichi tomu sho voni buli peremisheni do Herstmonso v Sasseksi v 1957 roci Vostannye vsi viddili perebuvali v Grinvichi v 1924 roci togo roku elektrifikaciya zaliznic vplinula na pokazannya magnitnogo ta meteorologichnogo viddiliv i Magnitna observatoriya pereyihala do Abingera v grafstvi Surrej Do cogo observatoriya bula zmushena napolyagati na tomu sho elektrichni tramvayi poblizu ne mozhut vikoristovuvati zvorotne zazemlennya dlya tyagovogo strumu Pislya pochatku Drugoyi svitovoyi vijni v 1939 roci bagato departamentiv bulo timchasovo evakujovano poza zonoyu diyi nimeckih bombarduvalnikiv do Abingera Bredforda na Ejvoni Bristolya i Bata a naukova robota u Grinvichi bula zvedena do minimumu 15 zhovtnya 1940 roku pid chas blic bombarduvannya Dvorovi vorota buli zrujnovani pryamim popadannyam bombi Stina nad bramnim godinnikom obvalilasya ciferblat godinnika buv poshkodzhenij Pislya vijni poshkodzhennya bulo vidnovleno Korolivska observatoriya v Herstmonso Ptashinij vid na Korolivsku Grinvichsku observatoriyu misce Herstmonso v Shidnomu Susseksi kupol u yakomu ranishe rozmishuvavsya teleskop Isaaka Nyutona ye yedinim kupolom pravoruch Teleskop buv perevezenij do La Palma na Kanarskih ostrovah u 1979 roci Pislya Drugoyi svitovoyi vijni v 1947 roci bulo prijnyato rishennya perenesti Korolivsku observatoriyu v zamok Gerstmonso i 320 prileglih akriv 1 3 km 2 70 km na pivden pivdennij shid vid Grinvicha bilya Hejlshema v Shidnomu Susseksi Okrim perelichenih vishe prichin sho uskladnyuvali robotu vkazuvalosya takozh svitlove zabrudnennya vid Londona Observatoriya bula oficijno vidoma yak Korolivska Grinvicka observatoriya Herstmonso Hocha korolivskij astronom Garold Spenser Dzhons pereyihav do zamku v 1948 roci naukovij personal ne pereyizhdzhav do zavershennya budivnictva observatoriyi v 1957 roci Nezabarom pislya cogo inshi ranishe rozrizneni viddili buli reintegrovani v Herstmonceux Sered nih Ofis morskogo almanahu viddil hronometriv biblioteka ta obladnannya dlya sposterezhennya Najbilshij teleskop u Grinvichi na toj chas 36 dyujmovij reflektor teleskopa Yapp buv perevezenij do Gerstmonso v 1958 roci Tam vin buv rekonstrujovanij u kupoli B Vin vikoristovuvavsya dlya astronomiyi v 1960 h 1970 h i 1980 h rokah Jogo zalishili v Herstmonso v 1990 roci pid kupolom koli organizaciya znovu pereyihala Trohsotrichchya sera Isaaka Nyutona minulo pid chas Drugoyi svitovoyi vijni sho zatrimalo urochistosti Odniyeyu z iniciativ bulo pobuduvati velikij krashij teleskop na chest znamenitogo vinahidnika teleskopa Nyutona Blizko dvoh desyatilit rozrobok prizveli do vvedennya v ekspluataciyu teleskopa Isaaka Nyutona v Herstmonso Vin viyavivsya nastilki uspishnim sho chastu pohmuru pogodu v regioni stali vvazhati pereponoyu dlya realizaciyi jogo povnogo potencialu i bulo rozrobleno plani perenesti jogo na vishu tochku z bilsh spriyatlivimi pogodnimi umovami 1 grudnya 1967 roku koroleva Yelizaveta II urochisto vidkrila teleskop Isaaka Nyutona Korolivskoyi Grinvickoyi observatoriyi v Herstmonso Teleskop buv najbilshim za aperturoyu teleskopom na Britanskih ostrovah U 1979 roci jogo peremistili v observatoriyu Roke de los Muchachos na Kanarskih ostrovah Ispaniyi U 1990 roci korolivska observatoriya peremistilasya do Kembridzha U Herstmonso teritoriya zamku stala domom dlya Mizhnarodnogo navchalnogo centru Korolivskogo universitetu Kingston Kanada i Naukovogo centru observatoriyi yakim keruye osvitnya blagodijna organizaciya Science Project Kolishnya Korolivska Grinvicka observatoriya Gerstmonso Shidnij Sasseks Naukovij centr observatoriyi vidkrivsya u kvitni 1995 roku Deyaki z teleskopiv yaki zalishilisya pislya pereyizdu provodyat gromadski sposterezhennya v ramkah diyalnosti centru Centr zarekomenduvav sebe yak vidomij turistichnij ta osvitnij atrakcion sam po sobi pokazuyuchi bagato starih predmetiv observatoriyi yak eksponati Na pochatku 21 stolittya shorichno jogo vidviduvali blizko 60 000 lyudej Korolivska observatoriya v Kembridzhi Grinvich Haus v Kembridzhi U 1990 roci Grinvicka korolivska observatoriya dali GKO pereyihala z Herstmonso na nove misce v Kembridzhi poruch z Institutom astronomiyi universitetu de vona zajmala Greenwich House na pivnich vid Kembridzhskoyi observatoriyi Na danij moment prioritet diyalnosti GKO peremistivsya vid provedennya sposterezhen z Britanskih ostroviv do nadannya tehnichnoyi pidtrimki vistupayuchi v yakosti providnika mizh vchenimi britanskih universitetiv i potuzhnimi britanskimi teleskopami takimi yak teleskop Isaaka Nyutona anglo gollandskij Jacobus Teleskop Kaptejna i teleskop Vilyama Gershelya na Kanarskih ostrovah i Gavayah Pislya vidmovi vid planu privatizaciyi GKO ta Edinburzkoyi Korolivskoyi observatoriyi Rada z doslidzhen fiziki elementarnih chastinok i astronomiyi PPARC yak derzhavnij organ sho finansuye GKO uhvalila rishennya zakriti ustanovu ta Kembridzhskij sajt u 1998 roci Koli GKO bulo zakrito yak ustanovu ofis Morskogo almanahu perejshov do laboratoriyi Rezerforda Eppltona Harwell Science and Innovation Campus Chilton Oxfordshire a insha robota bula peredana Centru astronomichnih tehnologij Velikoyi Britaniyi v Edinburzi Starij observatoriyi v Grinvichi povernuli svoyu pochatkovu nazvu Korolivska observatoriya Grinvich i vona stala chastinoyu Nacionalnogo morskogo muzeyu U 2002 roci Velika Britaniya priyednalasya do Yevropejskoyi pivdennoyi observatoriyi pobuduvavshi infrachervonij teleskop VISTA v observatoriyi Paranal Korolivskij astronom Martin Ris nazvav kerivnictvo PPARC bezvidpovidalnim za te yak voni povodilisya z Korolivskoyu observatoriyeyu Sajt Greenwich povertayetsya do aktivnogo vikoristannya Budinok korolevi u centri livoruch u Grinvichi z Korolivskoyu observatoriyeyu na liniyi gorizontu pozadu 2017 rik U 2018 roci astrografichnij teleskop Eni Monder AMAT buv vstanovlenij u korolivskij observatoriyi u Grinvichi AMAT ce klaster iz chotiroh okremih instrumentiv priznachenij dlya astronomichnih doslidzhen Vin otrimav pershij znimok u chervni 2018 roku ta skladayetsya z 14 dyujmovogo reflektorya dlya otrimannya zobrazhen Soncya Misyacya ta planet iz visokoyu rozdilnoyu zdatnistyu Priladu priznachenogo dlya sposterezhennya za Soncem Priladu zi zminnimi filtrami dlya pereglyadu viddalenih tumannostej na riznih optichnih dovzhinah hvil Teleskop zagalnogo priznachennya Teleskopi ta roboti na misci neobhidni dlya yih ekspluataciyi koshtuyut blizko 150 000 funtiv sterlingiv za rahunok grantiv chleniv muzeyu ta mecenativ a takozh gromadskih pozhertv Teleskop buv vstanovlenij u Altazimutalnomu paviljoni z yakogo bagatocilovij teleskop keruyetsya komp yuternoyu sistemoyu Magnitni sposterezhennyaMagnitnij paviljon 1900 r Pershe magnitne sposterezhennya bulo zrobleno v 1680 roci pershim korolivskim astronomom Dzhonom Flemstidom za dopomogoyu magnitnoyi strilki vid Korolivskogo tovaristva Drugij i tretij korolivski astronomi Edmond Galli a potim Dzhejms Bredli takozh provodili deyaki magnitni vimiryuvannya pid chas svogo perebuvannya na posadi U 19 stolitti Dzhordzh Ejri zasnuvav magnitnij i meteorologichnij viddil Pershij Magnitnij dim buv pobudovanij poruch z observatoriyeyu ale do 1900 roku buv pobudovanij drugij priblizno za 300 400 metriv vid golovnoyi observatoriyi shob zmenshiti magnitni pereshkodi Obidva budinki buli zrobleni z nemagnitnih materialiv Starisha budivlya nazivalasya Magnitnim budinkom ale zalizo dodane do budivel observatoriyi v 1890 h rokah pogirshuvalo vimiryuvannya tomu priladi perenesli do Magnitnogo paviljonu Do 1914 roku takozh bulo zaversheno budivnictvo novogo Budinku magnitografiv Odniyeyu z vidatnih podij u vivchenni magnetizmu bulo te sho Fransua Arago ta Oleksandr fon Gumboldt proveli magnitni sposterezhennya v Grinvichi v 1822 roci U 1825 roci Arago otrimav zolotu medal Kopli za ce doslidzhennya div takozh oberti Arago Muzej observatoriyaTuristi stikayutsya do muzeyu observatoriyi 2009 rik Budinki observatoriyi v Grinvichi stali muzeyem astronomichnih i navigacijnih instrumentiv yakij ye chastinoyu Korolivskih muzeyiv Grinvicha Sered vidomih eksponativ pionerskij hronometr Dzhona Garrisona vidomij yak H4 za yakij Garrison otrimav veliku vinagorodu vid Komitetu dovgot a takozh tri jogo poperedni morski hronometri vsi chotiri ye vlasnistyu Ministerstva oboroni Pokazano bagato dodatkovih godinnikovih artefaktiv sho dokumentuyut istoriyu tochnogo vimiryuvannya chasu dlya navigacijnih i astronomichnih cilej u tomu chisli vigotovlenij u rosiyi godinnik F M Fedchenka seredini 20 go stolittya najtochnishij godinnik z mayatnikom koli nebud vigotovlenij u kilkoh ekzemplyarah Tut takozh rozmisheni astronomichni instrumenti sho vikoristovuyutsya dlya sposterezhennya za meridianami i 28 dyujmovij ekvatorialnij teleskop Grabba 1893 roku najbilshij u svoyemu rodi u Velikij Britaniyi Godinnik Sheperd bilya vorit observatoriyi ye rannim prikladom elektrichnogo godinnika U 1997 roci sajt observatoriyi otrimuvav 400 000 vidviduvachiv na rik U lyutomu 2005 roku bulo rozpochato rekonstrukciyu vartistyu 16 miljoniv funtiv yaka vklyuchaye pobudovu novogo planetariyu ta dodatkovi ekspozicijni galereyi ta osvitni primishennya Korolivska observatoriya v Grinvichi znovu vidkrilasya 25 travnya 2007 roku z novim planetariyem Pitera Garrisona na 120 misc Za rik z 2016 po 2017 rik v muzeyi bulo 2 41 miljona vidviduvachiv GalereyaBagatovikovij budinok Flamsteed House z vidom na Grinvich park u Londoni Livoruch zobrazhena statuya general majora Dzhejmsa Vulfa yakij zaginuv pid chas zahoplennya Kvebeku v 1759 roci ta buv pohovanij u cerkvi Sent Alfedzh Grinvich Divitisya takozhSpisok astronomichnih observatorijSpisok literaturiNational Heritage List for England d Track Q6973052 Grinvicka observatoriya Astronomichnij enciklopedichnij slovnik za zag red I A Klimishina ta A O Korsun Lviv Golov astronom observatoriya NAN Ukrayini Lviv nac un t im Ivana Franka 2003 S 122 ISBN 966 613 263 X 2015 Arhiv originalu za 22 zhovtnya 2015 Procitovano 6 veresnya 2015 Robert Chambers Book of Days The Royal Observatory Greenwich where east meets west Telescope The Sheepshanks Equatorial 1838 www royalobservatorygreenwich org Procitovano 31 zhovtnya 2019 The Royal Observatory Greenwich where east meets west Telescope 28 inch Refractor 1893 www royalobservatorygreenwich org Procitovano 25 zhovtnya 2019 John Timbs Abbeys Castles and Ancient Halls of England and Wales Hart Kelly 2010 The Mistresses of Henry VIII The History Press s 73 ISBN 978 0 7524 5496 2 Willmoth Frances 2004 Moore Sir Jonas 1617 1679 Oxford Dictionary of National Biography vid onlajn Oxford University Press doi 10 1093 ref odnb 19137 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite encyclopedia title Shablon Cite encyclopedia cite encyclopedia a Cite maye pusti nevidomi parametri HIDE PARAMETER15 HIDE PARAMETER13 HIDE PARAMETER21 HIDE PARAMETER30 HIDE PARAMETER14 HIDE PARAMETER17 HIDE PARAMETER32 HIDE PARAMETER16 HIDE PARAMETER25 HIDE PARAMETER24 HIDE PARAMETER9 HIDE PARAMETER11 HIDE PARAMETER4 HIDE PARAMETER2 HIDE PARAMETER28 HIDE PARAMETER18 HIDE PARAMETER20 HIDE PARAMETER5 HIDE PARAMETER19 HIDE PARAMETER10 HIDE PARAMETER33 HIDE PARAMETER31 HIDE PARAMETER29 HIDE PARAMETER26 HIDE PARAMETER8 HIDE PARAMETER7 HIDE PARAMETER23 HIDE PARAMETER3 ta HIDE PARAMETER12 dovidka Neobhidna pidpiska abo chlenstvo v publichnij biblioteci Spoluchenogo Korolivstva Higgitt Rebekah 2019 Greenwich near London the Royal Observatory and its London networks in the seventeenth and eighteenth centuries The British Journal for the History of Science angl 52 2 297 322 doi 10 1017 S0007087419000244 ISSN 0007 0874 PMID 31084633 The Royal Observatory Greenwich where east meets west The Buildings at Greenwich www royalobservatorygreenwich org Procitovano 20 travnya 2019 The Royal Observatory Greenwich where east meets west People www royalobservatorygreenwich org Procitovano 20 travnya 2019 HAROLD SPENOER JONES F R S Astronomer Royal Sir The Royal Greenwich Observatory PDF PDF originalu za 1 chervnya 2012 Woolley Richard 1963 1963QJRAS 4 47W Page 47 Quarterly Journal of the Royal Astronomical Society 4 47 Bibcode 1963QJRAS 4 47W Satterthwaite Gilbert E 2001 2001JAHH 4 115S Page 115 Journal of Astronomical History and Heritage 4 2 115 Bibcode 2001JAHH 4 115S Ratcliff Jessica 28 lipnya 2015 The Transit of Venus Enterprise in Victorian Britain angl Routledge ISBN 978 1 317 31639 8 Forbes Eric Gray Meadows Arthur Jack Howse Derek 1975 Greenwich Observatory the Story of Britain s Oldest Scientific Institution the Royal Observatory at Greenwich and Herstmonceux 1675 1975 angl Taylor amp Francis Group ISBN 978 0 85066 095 1 New International Encyclopedia angl Dodd Mead 1914 Airy s Transit Circle and the dawn of the Universal Day Royal Museums Greenwich UNESCO World Heritage Site In London angl 18 serpnya 2015 Procitovano 3 grudnya 2019 Monthly Notices of the Royal Astronomical Society angl Priestley and Weale 1831 Dolan Graham The Greenwich Meridian before the Airy Transit Circle The Greenwich Meridian Procitovano 2 travnya 2015 Howse Derek 1997 Greenwich time and the longitude London Phillip Wilson s 12 137 ISBN 978 0 85667 468 6 Howse Derek 1980 Greenwich time and the discovery of the longitude s 171 Adams Brian 1994 Charles Close Society PDF s 14 15 PDF originalu za 7 kvitnya 2014 Malys Stephen Seago John H Palvis Nikolaos K Seidelmann P Kenneth Kaplan George H 1 serpnya 2015 Why the Greenwich meridian moved Journal of Geodesy 89 12 1263 1272 Bibcode 2015JGeod 89 1263M doi 10 1007 s00190 015 0844 y Seago John H Seidelmann P Kenneth PDF Paper presented at the AAS AIAA Spaceflight Mechanics Meeting Kauai HI USA March 2013 Reprinted from Advances in the Astronomical Sciences v 148 pp 1789 1801 1805 Arhiv originalu PDF za 27 December 2013 Airy s Transit Circle and the dawn of the Universal Day Royal Museums Greenwich UNESCO World Heritage Site In London angl 18 serpnya 2015 Procitovano 8 listopada 2019 The Greenwich Time Ball From The Royal Observatory The Greenwich Time Ball 9 grudnya 2009 Greenwich Time Ball Laurie P S 1958 1958Obs 78 113L Page 113 The Observatory 78 113 Bibcode 1958Obs 78 113L Betts Jonathan 4 sichnya 2018 Marine Chronometers at Greenwich angl Oxford University Press ISBN 9780199641383 Observations Made at the Royal Observatory Greenwich in the Year in Astronomy Magnetism and Meteorology angl H M Stationery Office 1921 Observatory Royal Greenwich 1897 Observations Made in Astronomy Magnetism and Meteorolgy angl H M Stationery Office The Royal Observatory Greenwich where east meets west Telescope The Lassell 2 foot Reflector 1847 www royalobservatorygreenwich org Procitovano 28 listopada 2019 The Royal Observatory Greenwich where east meets west The Altazimuth Pavilion www royalobservatorygreenwich org Procitovano 8 listopada 2019 The Christie Enclosure The Royal Observatory Greenwich Procitovano 6 kvitnya 2021 Matusitz Jonathan Andre 16 veresnya 2014 Symbolism in terrorism motivation communication and behavior Lanham Rowman amp Littlefield ISBN 9781442235793 OCLC 891148726 20 serpnya 2015 Arhiv originalu za 30 September 2007 Bennett Keith 2004 Bucher Jay L red The Metrology Handbook Milwaukee WI American Society for Quality Measurement s 8 ISBN 978 0 87389 620 7 Walford Edward 1878 Old and New London t VI Abinger Magnetic Observatory 1923 1957 The Royal Observatory Greenwich Procitovano 3 travnya 2017 Bristol amp Bradford on Avon 1939 1948 The Royal Observatory Greenwich Procitovano 3 travnya 2017 Bath 1939 1949 The Royal Observatory Greenwich Procitovano 3 travnya 2017 The Royal Observatory Greenwich The Shepherd Gate Clock Royal Observatory Greenwich Procitovano 3 travnya 2017 A very detailed history of the Shepherd Gate Clock The Herstmonceux years 1948 1990 The Royal Observatory Greenwich Procitovano 3 travnya 2017 McKechnie T Stewart 5 serpnya 2015 General Theory of Light Propagation and Imaging Through the Atmosphere angl Springer ISBN 9783319182094 The 36 inch Yapp Reflector Dudley J 1982 The Isaac Newton Telescope Journal for the History of Astronomy 12 1 18 Bibcode 1982JHA 13 1S doi 10 1177 002182868201300101 Procitovano 31 sichnya 2020 Information Reed Business 4 serpnya 1983 New Scientist angl Reed Business Information a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite book title Shablon Cite book cite book a Obslugovuvannya CS1 Storinki z parametrom url status ale bez parametra archive url posilannya A Personal History Of The Royal Greenwich Observatory at Herstmonceux Castle 1948 1990 by G A Wilkins Arhiv originalu za 23 grudnya 2012 Procitovano 19 grudnya 2022 the observatory org The Observatory Science Centre on eHive eHive angl Procitovano 9 listopada 2019 Brighton and Hove angl 3 grudnya 2015 Arhiv originalu za 9 listopada 2019 Procitovano 9 listopada 2019 Charles Arthur A closed subject The Independent 10 June 1997 accessed 12 November 2019 Motluk Alison 12 lipnya 1997 Time s up for the Greenwich observatory www newscientist com Procitovano 15 listopada 2019 Ian Sample 25 chervnya 2018 Star attraction Royal Observatory seeks volunteers to use new telescope Altazimuth Pavilion Royal Observatory Greenwich 5 serpnya 2015 Procitovano 25 chervnya 2018 Kate Wilkinson 25 chervnya 2018 First Light a new era for the Royal Observatory Royal Observatory Greenwich Procitovano 27 chervnya 2018 New telescope for Royal Observatory Greenwich skyatnightmagazine angl Procitovano 15 listopada 2019 Malin S R C 1996 1996QJRAS 37 65M Page 65 Quarterly Journal of the Royal Astronomical Society 37 65 Bibcode 1996QJRAS 37 65M Observations Made at the Royal Observatory Greenwich in the Year in Astronomy Magnetism and Meteorology angl H M Stationery Office 1921 Howard Duff I 1986 1986JBAA 97 26H Page 26 Journal of the British Astronomical Association 97 26 Bibcode 1986JBAA 97 26H Royal Museums Greenwich Sea Ships Time and the Stars RMG 25 serpnya 2015 Masood Ehsan 1 serpnya 1997 Royal observatory could return to Greenwich site Nature angl 388 6644 705 Bibcode 1997Natur 388R 705 doi 10 1038 41849 ISSN 1476 4687 Press Release Reopening of the new Royal Observatory Greenwich Royal Museums Greenwich 27 chervnya 2007 National Maritime Museum Annual Report and Accounts 2016 2017 PDF PDF originalu za 25 lipnya 2019 Podalshe chitannyaGrinvicka observatoriya Korolivska observatoriya v Grinvichi ta Gerstmonso 1675 1975 London Taylor amp Francis 1975 3v Tom 1 Pohodzhennya ta rannya istoriya 1675 1835 Erik G Forbs ISBN 0 85066 093 9 tom 2 Novitnya istoriya 1836 1975 avtor A Dzh Medouz ISBN 0 85066 094 7 tom 3 Budivli ta instrumenti Dereka Houza ISBN 0 85066 095 5 PosilannyaVeb sajt Korolivskih muzeyiv Grinvicha RMG mistit rozdil pro Korolivsku observatoriyu Grinvicha ROG ROG na veb sajti RMG Onlajn katalog arhivu Korolivskoyi Grinvichskoyi observatoriyi zberigayetsya v biblioteci Kembridzhskogo universitetu De pochinayetsya i zakinchuyetsya poverhnya Zemli Popular Mechanics gruden 1930 r Vid z visoti ptashinogo polotu na Korolivsku observatoriyu v Grinvichi na Kartah Google Nebesnij zamok istoriya Korolivskoyi Grinvichskoyi observatoriyi v Gerstmonso Karta Korolivskoyi Grinvichskoyi observatoriyi v Gerstmonso Osobista istoriya Korolivskoyi Grinvichskoyi observatoriyi v zamku Herstmonso 1948 1990 roki Dzhordzha Vilkinsa kolishnogo spivrobitnika Naukovij centr observatoriyi Grupa teleskopiv Isaaka Nyutona Ilyustrovanij katalog meridiannih markeriv Vikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Royal Observatory Greenwich