Вів'єн-Мері Гартлі (англ. Vivian Mary Hartley), відома під псевдонімом Вів'єн Лі (англ. Vivien Leigh, Lady Olivier); 5 листопада 1913 — 8 липня 1967) — англійська акторка театру та кіно. Лауреатка двох премій «Оскар» — за ролі Скарлет О'Гари («Віднесені вітром» (1939) і Бланш Дюбуа (у кінопостановці «Трамвай „Бажання“» (1951), цю роль вона також грала в лондонському театрі «Вест Енд»). Талановита театральна акторка, вона часто співпрацювала зі своїм чоловіком, актором і режисером Лоуренсом Олів'є, як у театрі, так і в кіно. Протягом своєї 30-річної кар'єри грала різноманітні ролі: від героїнь комедій Ноела Коварда й Бернарда Шоу до класичних шекспірівських персонажок: Офелію, Клеопатру, Джульєтту й леді Макбет.
Вів'єн Лі | ||||
---|---|---|---|---|
англ. Vivien Leigh | ||||
![]() | ||||
У фільмі «Міст Ватерлоо» (1940) | ||||
Ім'я при народженні | Вів'єн-Мері Гартлі Vivian Mary Hartley | |||
Народилася | 5 листопада 1913 Дарджилінг, Західний Бенгал, | |||
Померла | 8 липня 1967 (53 роки) Лондон, ![]() | |||
Громадянство | ![]() | |||
Діяльність | кіноакторка, акторка театру, акторка | |||
Alma mater | Королівська академія драматичного мистецтва (1934)[3], d[4] і d | |||
Роки діяльності | 1933–1967 | |||
Чоловік | Герберт-Лі Голман (1932—1940) Лоренс Олів'є (1940—1960) | |||
Діти | d[5] | |||
Батьки | d[5] | |||
IMDb | nm0000046 | |||
Автограф | ![]() | |||
Нагороди та премії | ||||
Оскар (1940, 1952) BAFTA (1953) («Кубок Вольпі») (1951) Тоні (1963) | ||||
| ||||
| ||||
| ||||
| ||||
Лі вважалася однією з найвродливіших акторок свого часу, але, на її думку, через красу її не сприймали серйозно як акторку. Однак головною перешкодою на шляху до нових ролей для неї було слабке здоров'я — фізичне й психічне. Страждаючи від біполярного афективного розладу протягом більшої частини життя, Вів'єн Лі здобула репутацію акторки, з якою важко працювати, тому в її кар'єрі часто спостерігалися періоди занепаду. Вона переживала викидні, а в середині 1940-х була діагностована з туберкульозом легень. Лі розлучилася в 1960 році і надалі лише зрідка знімалася в кіно й грала в театрі до своєї смерті від туберкульозу в 1967 році.
Життєпис
Дитинство
Вівіан-Мері Гартлі народилася в індійському місті Дарджилінг. Єдина дитина Ернеста Гартлі, англійця за походженням, офіцера індійської кавалерії, і Гертруди-Мері Френсіс (до шлюбу Які, також використовувала дошлюбне прізвище своєї матері Робінсон). Її батько народився 1882 року в Шотландії, тоді як мати, набожна римська католичка, народилася в 1888 році в Дарджилінгу і мала ірландське походження. Батьками Гертруди, які жили в Індії, були Майкл Джон Якджі (нар. 1840) і Мері Тереза Робінсон (нар. 1856), яка народилася в [en] сім'ї, вбитій під час Повстання сипаїв 1857 року, і виросла в сирітському притулку, де й зустріла Якджі. Вони одружилася 1872 року і мали п'ятеро дітей, із яких Гертруда була наймолодшою. Ернест і Гертруда Гартлі одружилися в Кенсінгтоні (Лондон) 1912 року.
У 1917 році Ернеста Гартлі перевели в Бенгалуру, тоді як Гертруда і Вівіан залишилися в Утакамунді. Вівіан Гартлі вперше виступила на сцені в три роки, прочитавши вірш «Маленька Бо Піп» у складі аматорської театральної групи своєї матері. Гертруда намагалася прищепити дочці любов до літератури і знайомила її з творами Ганса Крістіана Андерсена, Льюїса Керрола і Редьярда Кіплінга, а також з розповідями з давньогрецької міфології. Єдину дитину в сім'ї, Вівіан Гартлі, 1920 року відправили в Монастир Святого Серця в Англії. Її найкращою подругою в монастирі була майбутня ірландська акторка Морін О'Салліван, з якою Вівіан ділилася своїм бажанням стати «великою акторкою».
Вівіан Гартлі продовжила освіту в Європі, повернувшись 1931 року до батьків в Англію. Її мрію стати акторкою підтримували батьки. Батько допоміг їй вступити в Королівську Академію Драматичних мистецтв в Лондоні.
Наприкінці 1931 року Гартлі зустріла старшого на 13 років адвокати Герберта Лі Голмана. Попри те, що він не схвалював «людей, пов'язаних з театром», вони одружилися 20 грудня 1932 року. Потім Вівіан закінчувала навчання. 12 жовтня 1933 року вона народила доньку Сюзанну.
Рання кар'єра
Друзі порадили її на невелику роль у стрічці «Справи йдуть на лад», і ця роль стала її дебютом на кіноекрані. Вона найняла агента Джона Ґіддона, який запевнив її, що ім'я «Вівіан Голман» не підходить для акторки, і, відмовившись від запропонованого псевдоніма «Айпріл Морн», вона бере ім'я «Вів'єн Лі». Гіддон порекомендував її Александру Корді як можливу кіноакторку, але той вважав, що в ній немає потенціалу.
Зігравши у виставі «Маска чесноти» в 1935 році, Вів'єн Лі отримала відмінні відгуки, за якими пішли інтерв'ю і статті в газетах. Серед цих статей була одна з «Дейлі експрес», у якій журналіст помітив, як «блискавична зміна відбулася на її обличчі». Це було вперше, коли публіка помітила швидкі зміни настрою Лі, які виділяли її серед інших акторок. Джон Бенджаман описав її як «дух англійського дівоцтва». Коли прийшов час прем'єрного показу, Корда зрозумів свою помилку і підписав з нею контракт, у якому вона назвалася своїм псевдонімом «Вів'єн Лі». Вона продовжувала грати, але коли Корда переніс постановку в більшу театральну залу, Лі звинуватили в невмінні тримати в напрузі таку велику аудиторію і змусили коригувати свій голос, щоб його було чути у всіх кінцях залу. Через це спектакль закрили.
«Деякі критики нічого дурнішого не придумали, ніж сказати тоді, що я була великою акторкою. І я подумала, що це було нерозумно, підло так би мовити, тому що на мене були покладені такий тягар і така відповідальність, яку я просто не могла нести. Мені потрібні були роки навчання і майстерності, щоб виправдати той титул, який вони мені присвоїли в своїх перших відгуках про мене. Це було так нерозумно з їхнього боку. Я пам'ятаю того критика дуже добре, і я ніколи йому не пробачу».
Зустріч з Лоуренсом Олів'є
Лоуренс Олів'є побачив Вів'єн Лі у «Масці чесноти». Він привітав її з виступом, і між ними зав'язалися дружні стосунки. Граючи коханців у фільмі , вони зрозуміли, що дружба переросла в сильний потяг, а після зйомок — у роман.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlUxTDFOcGNsOU1ZWFZ5Wlc1alpWOVBiR2wyYVdWeVgyRnVaRjlXYVhacFpXNWZUR1ZwWjJoZmIyNWZhRzlzYVdSaGVWOXBibDlSZFdWbGJuTnNZVzVrWHlVeU9ETXhPVEE0TlRVMk9UUWxNamt1YW5Cbkx6STBNSEI0TFZOcGNsOU1ZWFZ5Wlc1alpWOVBiR2wyYVdWeVgyRnVaRjlXYVhacFpXNWZUR1ZwWjJoZmIyNWZhRzlzYVdSaGVWOXBibDlSZFdWbGJuTnNZVzVrWHlVeU9ETXhPVEE0TlRVMk9UUWxNamt1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
У цей час Лі прочитала книгу Марґарет Мітчелл «Звіяні вітром» і наполягла, щоб її агент у США порадив її Девіду Селзніку, продюсерові фільму, на роль Скарлетт. Вона казала журналістам: «Я бачила себе в ролі , а кінокритик Лежон згадав розмову того часу, в якій Лі «вразила нас усіх» своїм твердженням, що Олів'є «не буде грати Ретта Батлера, але я буду грати Скарлетт О'Гару. Почекайте і побачите!».
Лі грала Офелію в «Гамлеті» в постановці Олів'є в театрі Олд-Вік. Олів'є пізніше згадував своє перше зіткнення з її біполярністю. Готуючись одного разу до свого виходу, вона раптово почала кричати на нього, потім затихла й стала дивитися в одну точку. Вона виступила на сцені без інцидентів, а наступного дня повернулася в нормальний стан, геть забувши про цю подію.
Вони стали жити разом, тому що ні Голман, ні дружина Олів'є, акторка Джилл Есмонд, не погоджувалися дати розлучення.
Лі знялася з Робертом Тейлором, Лайонелом Берримором і Морін О'Салліван у фільмі «Янкі в Оксфорді». Це був перший фільм з участю Лі, який змусив звернути на себе увагу в США. Під час зйомок вона заробила репутацію складної та безрозсудної в роботі, й Корда порадив агентові Лі попередити акторку, що у неї буде невеликий вибір ролей, якщо вона не змінить поведінку. Її наступна роль була у фільмі «Шлях Святого Мартіна» з Чарльзом Лотоном.
Міжнародний успіх
Чоловік розвивав кар'єру в кіно, але попри успіх у Британії, його погано знали в США, а ранні спроби представити себе на американському ринку провалилися. Погодившись на роль у фільмі «Буремний перевал», він поїхав до Голлівуда і залишив Лі у Лондоні. Продюсер стрічки Семюел Голдвін і режисер Вільям Вайлер запропонували їй роль другого плану, Ізабеллу. Вона відмовилася, заявивши, що виконуватиме тільки головну роль, Кеті, але її вже віддали Мерль Оберон.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlEzTDFacGRtbGxibDlNWldsbmFGOUhiMjVsWDFkcGJtUmZVbVZ6ZEc5eVpXUXVhbkJuTHpJek1IQjRMVlpwZG1sbGJsOU1aV2xuYUY5SGIyNWxYMWRwYm1SZlVtVnpkRzl5WldRdWFuQm4uanBn.jpg)
Тоді в Голлівуді активно шукали акторку на роль Скарлетт у «Звіяних вітром» (1939). Американський агент Вів'єн Лі запропонував її кандидатуру в лютому 1938 року. Того самого місяця Девід Селзнік подивився її роботи «Полум'я над Англією» і «Янкі в Оксфорді», і Лі стала серйозною претенденткою на роль. У період між лютим і серпнем Селзнік переглянув всі її англійські стрічки, а до серпня він вів переговори з продюсером Александром Кордою, з яким у Лі був підписаний контракт. 18 жовтня Селзнік написав таємну записку режисерові фільму Джорджеві К'юкору: «Я все ще сподіваюся на цю нову дівчину». Лі переїхала до Лос-Анджелеса, щоб бути поруч з чоловіком. Коли Майрон Селзнік (брат Девіда), який також представляв і Олів'є, зустрів Вів'єн Лі, він зрозумів, що вона володіє всіма тими якостями, які його брат так довго шукав. Майрон відвів Вів'єн і Олів'є на майданчик до Девіда, де знімали сцену пожежі в Атланті. Наступного дня Лі прочитала уривок зі сценарію для Селзніка, який влаштував кінопроби. Селзнік написав тоді своїй дружині: «Вона Скарлетт — темна конячка і виглядає дуже привабливо. Кажу тобі в найсуворішому секреті: коло претенденток звузилося до Полетт Годдар, Джин Артур, Джоан Беннетт і Вів'єн Лі». Режисер Джордж К'юкор погодився з загальною думкою і вихваляв «неймовірну несамовитість» Лі, яка отримала роль незабаром після цього.
Кінозйомки виявилися складними для Лі. К'юкора звільнили і замінили на Віктора Флемінга, з яким Лі часто сварилася. Вона і Олівія де Гевіленд (Мелані Гамільтон) таємно зустрічалися з К'юкором вночі та на вихідних, щоб запитати у нього поради, як виконувати свої ролі. Вів'єн Лі подружилася з Кларком Гейблом (Ретт Батлер) і його дружиною Керол Ломбард, а також і з де Гевілленд, але часто сварилася з Леслі Говардом (Ешлі Вілкс), з яким мала зіграти кілька емоційних епізодів. Також вона мусила іноді працювати 7 днів на тиждень, часто до пізньої ночі, сумувала за чоловіком, який працював тоді в Нью-Йорку. Вона писала Лі Голману: «Я не виношу Голлівуд… Я ніколи до цього не звикну — як я ненавиджу зніматися в кіно».
2006 року де Гевілленд спростувала заяви про маніакальну поведінку Вів'єн Лі під час зйомок «Звіяних вітром», опубліковані в життєписі чоловіка Лі. Вона встала на захист Лі, кажучи: «Вів'єн була бездоганно професійною, бездоганно дисциплінованою на зйомках. У неї були два величезні завдання: робити все, що в її силах, у роботі над надзвичайно складною роллю і перебувати в розлуці з Ларрі (Олів'є), який був у Нью-Йорку».
«Я - не кінозірка. Я акторка. Бути кінозіркою - просто кінозіркою - це як фальшиве життя, прожите в ім'я фальшивих цінностей і заради популярності. Акторство це надовго і в ньому завжди є чудові ролі, які можна зіграти».
З десяти премій «Оскар», які виграв фільм «Віднесені вітром», була і премія за найкращу жіночу роль, яку отримала Вів'єн Лі. Вона також виграла нагороду як найкраща акторка від «New York Film Critics Circle».
Шлюб і спільні проєкти
У лютому 1940 року Джилл Есмонд погодилася дати Олів'є розлучення, а Голман дав згоду на розлучення з Лі. Вони зберігали дружні стосунки протягом всього життя. Син Есмонд і Олів'є залишився з матір'ю, а дочка Вів'єн, Сюзанна, залишилася з батьком. 30 серпня Олів'є і Лі одружилися в Санта-Барбарі (штат Каліфорнія). Єдиними свідками на церемонії були Кетрін Гепберн і Гарсон Канін.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek5oTDFacGRtbGxibDlNWldsbmFGOWhibVJmVEdGMWNtVnVZMlZmVDJ4cGRtbGxjbDlrYVhObGJXSmhjbXRwYm1kZmNHeGhibVVsTWtOZlFuSnBjMkpoYm1WZk1UazBPQzVxY0djdk1qQXdjSGd0Vm1sMmFXVnVYMHhsYVdkb1gyRnVaRjlNWVhWeVpXNWpaVjlQYkdsMmFXVnlYMlJwYzJWdFltRnlhMmx1WjE5d2JHRnVaU1V5UTE5Q2NtbHpZbUZ1WlY4eE9UUTRMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Лі сподівалася працювати разом з Олів'є і пробувалася на роль у фільмі «Ребекка», режисером якого був Альфред Гічкок. Після її кінопроб Селзнік написав: «Вона грає недостатньо щиро і доросло». Режисер помітив, що вона не виявляла жодного ентузіазму, поки головну роль не віддали Олів'є. У підсумку на роль затвердили Джоан Фонтейн. Лі також не отримала роль у фільмі «Гордість і упередження», де грав Олів'є.
Лі та Олів'є разом зіграли у фільмі «Леді Гамільтон» (1941), де Лоуренс виконав роль Гораціо Нельсона, а Вів'єн — Емми Гамільтон. Ця роль затвердила статус Лі як голлівудської зірки, і фільм був не тільки схвалений критикою і популярний в аудиторії, але й став улюбленим фільмом самої акторки. Фільм користувався величезним успіхом не лише в США і Великій Британії, але й у СРСР. Вінстон Черчилль організував закритий показ, на якому був присутній Франклін Д. Рузвельт, і в кінці показу звернувся до присутніх, сказавши: «Джентльмени, мені здалося, що цей фільм зацікавить вас, він показує великі події, подібні до тих, у яких ви тільки що брали участь». Олів'є і Лі стали улюбленцями Черчілля. До кінця свого життя він запрошував їх на звані обіди, вважав Вів'єн прикладом для наслідування.
Вів'єн і Лоуренс поставили п'єсу «Ромео і Джульєтта» для Бродвею. Нью-Йоркські газети почали публікувати статті про початок стосунків Лі та Олів'є, звинувачували їх у відсутності моральності, оскільки вони не повернулися в Англію після війни. Критики не оцінили постановку належним чином. Брукс Аткінсон з «Нью-Йорк таймс» писав: «Попри молодість і красу міс Лі та містера Олів'є, це навряд чи можна назвати акторською грою». У той час як більшість критиків лаяли гру і постановку Олів'є, один журналіст написав про Лі, що її голос схожий на голос продавчині. Олів'є і Лі вклали велику частину накопичених ними коштів у цю постановку, і її провал виявився для них катастрофою.
Пара повернулася до Англії. 1943 року Лі почала турне Північною Африкою, вона виступала аж до моменту, коли у неї почався кашель і гарячка. 1944 року їй поставили діагноз — туберкульоз у лівій легені. Однак після того, як Лі провела кілька тижнів у лікарні, їй здалося, що хвороба залишила її. Навесні вона зіграла у фільмі (1945), тоді ж з'ясувалося, що вона вагітна. У неї стався викидень. Вона впала в глибоку депресію, під час якої мала кілька днів гіперактивності, як наслідок, емоційний зрив, після якого нічого не пам'ятала, була сильно збентежена й каялась.
Вона вже достатньо зміцніла і 1946 року зіграла в успішній лондонській постановці Торнтона Валдера «The Skin of Our Teeth». Фільми, в яких вона виконала роль в той час — «Цезар і Клеопатра» і «Анна Кареніна» — не мали гучного успіху.
1947 року Олів'є був посвячений в лицарі, і Лі супроводжувала його в Букінгемський палац на церемонію. Вона стала леді Олів'є, і зберегла цей титул навіть після розлучення. До 1948 року Олів'є був у Раді Директорів театру Олд-Вік і разом з Лі вирушив у турне по Австралії і Новій Зеландії, метою якого був збір коштів для театру. Протягом шести місяців Олів'є грав у «Річарді III» і разом з Лі у виставах «The School for Scandal» і «The Skin of Our Teeth». Турне мало величезний успіх, попри те що деякий час Лі страждала від безсоння. Цілий тиждень, поки вона хворіла, її ролі виконувала дублерка. Лі впоралася з важким вантажем відповідальності, і навіть Олів'є помітив, як вона «зачарувала пресу». Учасники трупи пізніше згадували скандали, які траплялися, наприклад, в Крайстчерчі, коли Лі відмовилася виходити на сцену. Олів'є дав їй ляпаса, вона відповіла йому ляпасом і вийшла на сцену. До кінця турне обидва були виснажені й хворі. Олів'є зізнався журналістам: «Можливо, ви не помічаєте, що розмовляєте з парою холонучих трупів».
Гра у виставі та фільмі «Трамвай „Бажання“»
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMll6TDFacGRtbGxibDlNWldsbmFGOXBibDlUZEhKbFpYUmpZWEpmVG1GdFpXUmZSR1Z6YVhKbFgzUnlZV2xzWlhKZk1TNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RWbWwyYVdWdVgweGxhV2RvWDJsdVgxTjBjbVZsZEdOaGNsOU9ZVzFsWkY5RVpYTnBjbVZmZEhKaGFXeGxjbDh4TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Успіх турне підбадьорив пару, і вони вперше з'явилися разом у Вест-Енді. Вони грали ті ж вистави, додавши «Антігону». На цьому наполягла Лі, оскільки вона завжди мріяла спробувати свої сили в трагічній ролі. Лі досягла ролі Бланш ДюБуа у Вест-Енді, у постановці за п'єсою Теннессі Вільямса , і була затверджена після того, як автор п'єси і продюсер побачили її гру в інших виставах. Олів'є став режисером цієї постановки. П'єса містила натяки на зґвалтування, гомосексуальність і безладні зв'язки, навколо неї точилися запеклі суперечки й дискусії. Через обговорення в медіа Лі хвилювалася ще більше. Її гру в цій п'єсі багато критикували. Казали, що вона абсолютно не підходить для ролі, а британські актори занадто добре виховані, щоб виявляти подібні емоції на сцені. Олів'є і Лі були засмучені цими рецензіями. Але інтерес публіки забезпечив постановці комерційний успіх.
Відбулось 326 вистав «Трамваю», після чого Лі запросили взяти участь у створенні кіноверсії цього спектаклю. Її часто непристойне почуття гумору допомогло у спілкуванні з Марлоном Брандо, який також брав участь в картині. Однак у Лі були складні стосунки з режисером Еліа Казаном, який не цінував її як акторку. Він казав, що у неї немає великого таланту. Але робота тривала, і ось він вже захоплювався її рішучістю відрізнятися від всіх інших акторок свого часу. «Вона б стала повзати по розбитому склу, якби думала, що це допоможе їй краще виконати свою роль». А Лі казала, що роль дуже вимотує її: «Дев'ять місяців я була Бланш ДюБуа, і вона дотепер керує мною». Рецензії на фільм були відмінні, і Лі здобула другий «Оскар» у номінації «Найкраща акторка», а також премію «BAFTA» за . Теннессі Вільямс сказав, що в грі Лі було все, що він хотів, і більше, ніж те, про що він мріяв. Кілька років по тому Вів'єн Лі, яка страждала біполярним розладом, скаже, що саме роль Бланш ДюБуа привела її до божевілля.
Боротьба з психічним розладом
1951 року Лі та Олів'є виконували ролі у двох виставах про Клеопатру «Антоній та Клеопатра» Вільяма Шекспіра і Цезар і Клеопатра Бернарда Шоу, чергуючи ці вистави через вечір і здобуваючи схвальні відгуки. Вони повезли ці вистави до Нью-Йорка, де грали їх упродовж сезону в [en] до 1952 року. Відгуки були також здебільшого схвальні, але кінокритик Кеннет Тайнен розсердив їх, припустившись, що Лі мала посередній талант, а це змушувало Олів'є применшувати власний. Різка критика Тайнена викликала ще один занепад духу; Лі, боячись провалу і прагнучи досягнути величі, думала тільки про його коментарі й не брала до уваги схвальні відгуки інших критиків.
У січні 1953 року Лі поїхала на Цейлон для зйомок у фільмі [en] разом з Пітером Фінчем. Невдовзі після початку зйомок у неї стався нервовий зрив і студія Paramount Pictures замінила її на Елізабет Тейлор. Олів'є повернув її в їхній дім у Великій Британії, де між періодами хвороби Лі сказала йому, що закохана у Фінча і між ними був роман. Упродовж кількох наступних місяців вона поступово прийшла до тями. Внаслідок цього епізоду багато друзів Олів'є дізналися про її проблеми. Дейвід Нівен казав, що вона була «цілковито, цілковито божевільною». Ноел Ковард висловив здивування у своєму щоденнику, що «справи йшли погано і ще сильніше погіршувалися, починаючи десь із 1948 року». Романтичні стосунки Лі з Фінчем розпочалися 1948 року, потім то слабнули. то знову спалахували упродовж кількох років, зрештою згасли. коли її психічне здоров'я погіршилося.
1953 року Лі одужала достатньо, щоб грати у виставі разом з Олів'є, і 1955 року вони грали впродовж сезону в Стретфорді-на-Ейвоні в шекспірівських Дванадцята ніч, або Як вам завгодно, Макбет і Тіт Андронік. Вони грали перед повними залами і отримували загалом схвальні відгуки, а стан Лі здавався стабільним. Джон Гілгуд, який був режисером Дванадцятої ночі, писав: «…можливо, я зроблю гарну річ із цієї чудової п'єси, особливо якщо він дозволить витягнути свою маленьку леді (яка розумніша, ніж він, але не вроджена акторка) з її сором'язливості і безпечності. Він намагається дуже наполегливо… але вона не намагається майже взагалі і боїться вийти за межі своєї техніки і робити щось, щоб не вбити спонтанність надмірною практикою». 1955 року Лі виконала головну роль у фільмі Анатоля Літвака . Її колега по цій стрічці відчував, що не мав особливої взаємодії з акторкою під час зйомок.
1956 року Лі одержала головну роль у п'єсі Ноела Коварда , але знялася з репетицій через чергову вагітність. Кілька місяців по тому вона знову пережила викидень і після цього був період депресії, який тривав місяцями. Разом з Олів'є вона вирушила в європейське турне з виставою Тіт Андронік, але ця подорож була затьмарена частими нападами Лі на Олів'є та інших членів компанії. Після їхнього повернення до Лондона її колишній чоловік Лі Голмен, який ще міг чинити сильний вплив на неї, залишався разом з подружжям і допоміг її заспокоїти.
1958 року, вважаючи, що її шлюб закінчився, Лі розпочала стосунки з актором , який знав про стан її здоров'я і запевнив Олів'є, що потурбується про неї. 1959 року, коли вона досягнула успіху з комедією Ноела Коварда , дописувач до The Times описав її як «чарівну, прекрасну і насправді господиню кожної ситуації».
1960 року подружжя розлучилося і Олів'є невдовзі одружився з акторкою .
Останні роки
У травні 1967 року в Лі почалися нові напади туберкульозу. 7 липня під час чергового нападу вона померла. Її кремували в крематорії Голдерс-Грін, а прах розвіяли над ставком біля її будинку у селі Блекбойз у графстві Східний Сассекс.
Фільмографія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemMwTDFacGRtbGxibDlNWldsbmFGOWhjMTlUWTJGeWJHVjBkRjlQU0dGeVlWOXBibDlIYjI1bFgxZHBkR2hmZEdobFgxZHBibVJmZEhKaGFXeGxjaTVxY0djdk1qQXdjSGd0Vm1sMmFXVnVYMHhsYVdkb1gyRnpYMU5qWVhKc1pYUjBYMDlJWVhKaFgybHVYMGR2Ym1WZlYybDBhRjkwYUdWZlYybHVaRjkwY21GcGJHVnlMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMll6TDFacGRtbGxibDlNWldsbmFGOXBibDlUZEhKbFpYUmpZWEpmVG1GdFpXUmZSR1Z6YVhKbFgzUnlZV2xzWlhKZk1TNXFjR2N2TWpBd2NIZ3RWbWwyYVdWdVgweGxhV2RvWDJsdVgxTjBjbVZsZEdOaGNsOU9ZVzFsWkY5RVpYTnBjbVZmZEhKaGFXeGxjbDh4TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
- 1935 — / The Village Squire
- 1935 — / Look up and Laugh
- 1935 — / Things are Looking up
- 1935 — Джентельменська угода / Gentlemen's Agreement
- 1936 — / Fire Over England — Сінтія
- 1937 — / Dark Journey — Мадлен Годдар
- 1938 — / A Yank at Oxford — Ельза Кредок
- 1938 — Двадцять один день / 21 Days — Ванда
- 1938 — / St. Martin's Lane — Ліберті
- 1938 — / Sidewalks of London
- 1939 — Віднесені вітром / Gone With The Wind — Скарлет О'Хара
- 1940 — / Waterloo Bridge — Майра Лестер
- 1941 — / That Hamilton Woman — Емма Гамільтон
- 1945 — Цезар і Клеопатра — Клеопатра
- 1948 — Анна Кареніна / Anna Karenina — Анна Кареніна
- 1951 — / A Streetcar Named Desire — Бланш Дюбуа
- 1961 — / The Roman Spring of Mrs. Stone — Карен Стоун
- 1955 — / The deep blue sea — Естер Коллінз
- 1965 — Корабель дурнів / Ship of Fools — Марія Тредвел
Нагороди та номінації
Рік | Категорія | Робота | Результат |
---|---|---|---|
«Оскар» | |||
1940 | Найкраща жіноча роль | Звіяні вітром | Перемога |
1952 | Трамвай «Бажання» | Перемога | |
«Золотий глобус» | |||
1952 | Найкраща жіноча роль — драма | Трамвай «Бажання» | Номінація |
«BAFTA» | |||
1953 | Найкраща жіноча роль | Трамвай «Бажання» | Перемога |
«Тоні» | |||
1963 | Найкраща жіноча роль у мюзиклі | Товариш | Перемога |
Національна рада кінокритиків США | |||
1940 | Найкраща акторська гра | Звіяні вітром & | Перемога |
Венеційський міжнародний кінофестиваль | |||
1951 | Кубок Вольпі за найкращу жіночу роль | Трамвай «Бажання» | Перемога |
Примітки
- Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- Deutsche Nationalbibliothek Record #118571303 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- — Королівська академія драматичного мистецтва.
- Oxford Dictionary of National Biography / C. Matthew — Oxford: OUP, 2004.
- Lundy D. R. The Peerage
- datos.bne.es: El portal de datos bibliográficos de la Biblioteca Nacional de España — 2011.
- Bean 2013, pp. 20–21.
- Vickers 1988, p. 6.
- General Register Office of England and Wales, Marriages, June quarter 1912, Kensington vol. 1a, p. 426.
- Maureen O'Sullivan — No average Jane, by David Fury, Artist's Press, Minnesota, USA, 2006,
- . Vivien Leigh, A Biography, Coronet Books, 1978 edition. pp 12-19
- Edwards, pp 25-30
- Edwards, pp 30-43
- Coleman, Terry, Olivier, The Authorised Biography, Bloomsbury Publishing, 2005, p 74
- Coleman, p 75
- Actors Talk About Acting — Vivien Leigh interview (1961) [ 27 вересня 2013 у Wayback Machine.] Edited by John E. Boothe and Lewis Funke. Retrieved 7 January 2006
- Coleman, pp 76-77, 90, 94-95
- Coleman, pp 97-98
- Coleman, p 97
- Berg, A. Scott. Goldwyn, Sphere Books, 1989. , p 323
- . David O. Selznick's Hollywood, Bonanza Books, New York, 1980. ; p 259
- Taylor, John Russell. Vivien Leigh, Elm Tree Books, 1984. , pp 22-23
- . Архів оригіналу за 12 грудня 2007. Bob Thomas, The Associated Press, published 3 January 2006. Retrieved 7 January 2006, quoting Olivia de Havilland
- Taylor, pp 22-23
- McGilligan, Patrick. Alfred Hitchcock, A Life in Darkness and Light, Wiley Press, 2003. , p 238.
- Edwards, p 127
- Holden, pp 221—222
- Holden, pp 295
- Coleman, pp 227—231
- Holden, p 312
- Walker 1987, pp. 204—205.
- Capua 2003, p. 119.
- Tynan 1961, p. 9.
- Edwards 1978, pp. 196—197.
- Taylor 1984, pp. 93–94.
- Walker 1987, p. 213.
- Coleman 2005, pp. 254—263.
- Brooks, Richard. «Olivier Worn Out by Love and Lust of Vivien Leigh». The Sunday Times, 7 August 2005. (Password required) Retrieved: 27 July 2008.
- Capua 2003, p. 131.
- Coleman 2005, p. 271.
- More 1978, pp. 163—167.
- Capua 2003. pp. 138—139.
- Walker 1987, p. 222.
- Edwards 1978, pp. 219—234, 239.
- Spoto 2001, p. 301.
- . Архів оригіналу за 12 січня 2015. Процитовано 3 грудня 2017.
- . Архів оригіналу за 26 квітня 2015. Процитовано 3 грудня 2017.
Посилання
- VIVIEN-LEIGH.COM [ 2 лютого 2006 у Wayback Machine.]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshih lyudej iz prizvishem Li Viv yen Meri Gartli angl Vivian Mary Hartley vidoma pid psevdonimom Viv yen Li angl Vivien Leigh Lady Olivier 5 listopada 1913 8 lipnya 1967 anglijska aktorka teatru ta kino Laureatka dvoh premij Oskar za roli Skarlet O Gari Vidneseni vitrom 1939 i Blansh Dyubua u kinopostanovci Tramvaj Bazhannya 1951 cyu rol vona takozh grala v londonskomu teatri Vest End Talanovita teatralna aktorka vona chasto spivpracyuvala zi svoyim cholovikom aktorom i rezhiserom Lourensom Oliv ye yak u teatri tak i v kino Protyagom svoyeyi 30 richnoyi kar yeri grala riznomanitni roli vid geroyin komedij Noela Kovarda j Bernarda Shou do klasichnih shekspirivskih personazhok Ofeliyu Kleopatru Dzhulyettu j ledi Makbet Viv yen Liangl Vivien LeighU filmi Mist Vaterloo 1940 Im ya pri narodzhenniViv yen Meri Gartli Vivian Mary HartleyNarodilasya5 listopada 1913 1913 11 05 Dardzhiling Zahidnij Bengal IndiyaPomerla8 lipnya 1967 1967 07 08 53 roki London Velika Britaniya tuberkulozGromadyanstvo Velika BritaniyaDiyalnistkinoaktorka aktorka teatru aktorkaAlma materKorolivska akademiya dramatichnogo mistectva 1934 3 d 4 i dRoki diyalnosti1933 1967CholovikGerbert Li Golman 1932 1940 Lorens Oliv ye 1940 1960 Ditid 5 Batkid 5 IMDbnm0000046AvtografNagorodi ta premiyiOskar 1940 1952 BAFTA 1953 Kubok Volpi 1951 Toni 1963 vivien leigh com Viv yen Li u Vikishovishi Vislovlyuvannya u Vikicitatah Li vvazhalasya odniyeyu z najvrodlivishih aktorok svogo chasu ale na yiyi dumku cherez krasu yiyi ne sprijmali serjozno yak aktorku Odnak golovnoyu pereshkodoyu na shlyahu do novih rolej dlya neyi bulo slabke zdorov ya fizichne j psihichne Strazhdayuchi vid bipolyarnogo afektivnogo rozladu protyagom bilshoyi chastini zhittya Viv yen Li zdobula reputaciyu aktorki z yakoyu vazhko pracyuvati tomu v yiyi kar yeri chasto sposterigalisya periodi zanepadu Vona perezhivala vikidni a v seredini 1940 h bula diagnostovana z tuberkulozom legen Li rozluchilasya v 1960 roci i nadali lishe zridka znimalasya v kino j grala v teatri do svoyeyi smerti vid tuberkulozu v 1967 roci ZhittyepisDitinstvo Vivian Meri Gartli narodilasya v indijskomu misti Dardzhiling Yedina ditina Ernesta Gartli anglijcya za pohodzhennyam oficera indijskoyi kavaleriyi i Gertrudi Meri Frensis do shlyubu Yaki takozh vikoristovuvala doshlyubne prizvishe svoyeyi materi Robinson Yiyi batko narodivsya 1882 roku v Shotlandiyi todi yak mati nabozhna rimska katolichka narodilasya v 1888 roci v Dardzhilingu i mala irlandske pohodzhennya Batkami Gertrudi yaki zhili v Indiyi buli Majkl Dzhon Yakdzhi nar 1840 i Meri Tereza Robinson nar 1856 yaka narodilasya v en sim yi vbitij pid chas Povstannya sipayiv 1857 roku i virosla v siritskomu pritulku de j zustrila Yakdzhi Voni odruzhilasya 1872 roku i mali p yatero ditej iz yakih Gertruda bula najmolodshoyu Ernest i Gertruda Gartli odruzhilisya v Kensingtoni London 1912 roku U 1917 roci Ernesta Gartli pereveli v Bengaluru todi yak Gertruda i Vivian zalishilisya v Utakamundi Vivian Gartli vpershe vistupila na sceni v tri roki prochitavshi virsh Malenka Bo Pip u skladi amatorskoyi teatralnoyi grupi svoyeyi materi Gertruda namagalasya prishepiti dochci lyubov do literaturi i znajomila yiyi z tvorami Gansa Kristiana Andersena Lyuyisa Kerrola i Redyarda Kiplinga a takozh z rozpovidyami z davnogreckoyi mifologiyi Yedinu ditinu v sim yi Vivian Gartli 1920 roku vidpravili v Monastir Svyatogo Sercya v Angliyi Yiyi najkrashoyu podrugoyu v monastiri bula majbutnya irlandska aktorka Morin O Sallivan z yakoyu Vivian dililasya svoyim bazhannyam stati velikoyu aktorkoyu Vivian Gartli prodovzhila osvitu v Yevropi povernuvshis 1931 roku do batkiv v Angliyu Yiyi mriyu stati aktorkoyu pidtrimuvali batki Batko dopomig yij vstupiti v Korolivsku Akademiyu Dramatichnih mistectv v Londoni Naprikinci 1931 roku Gartli zustrila starshogo na 13 rokiv advokati Gerberta Li Golmana Popri te sho vin ne shvalyuvav lyudej pov yazanih z teatrom voni odruzhilisya 20 grudnya 1932 roku Potim Vivian zakinchuvala navchannya 12 zhovtnya 1933 roku vona narodila donku Syuzannu Rannya kar yera Druzi poradili yiyi na neveliku rol u strichci Spravi jdut na lad i cya rol stala yiyi debyutom na kinoekrani Vona najnyala agenta Dzhona Giddona yakij zapevniv yiyi sho im ya Vivian Golman ne pidhodit dlya aktorki i vidmovivshis vid zaproponovanogo psevdonima Ajpril Morn vona bere im ya Viv yen Li Giddon porekomenduvav yiyi Aleksandru Kordi yak mozhlivu kinoaktorku ale toj vvazhav sho v nij nemaye potencialu Zigravshi u vistavi Maska chesnoti v 1935 roci Viv yen Li otrimala vidminni vidguki za yakimi pishli interv yu i statti v gazetah Sered cih statej bula odna z Dejli ekspres u yakij zhurnalist pomitiv yak bliskavichna zmina vidbulasya na yiyi oblichchi Ce bulo vpershe koli publika pomitila shvidki zmini nastroyu Li yaki vidilyali yiyi sered inshih aktorok Dzhon Bendzhaman opisav yiyi yak duh anglijskogo divoctva Koli prijshov chas prem yernogo pokazu Korda zrozumiv svoyu pomilku i pidpisav z neyu kontrakt u yakomu vona nazvalasya svoyim psevdonimom Viv yen Li Vona prodovzhuvala grati ale koli Korda perenis postanovku v bilshu teatralnu zalu Li zvinuvatili v nevminni trimati v napruzi taku veliku auditoriyu i zmusili koriguvati svij golos shob jogo bulo chuti u vsih kincyah zalu Cherez ce spektakl zakrili Li pro svoye neodnoznachne stavlennya do raptovoyi slavi 1960 Deyaki kritiki nichogo durnishogo ne pridumali nizh skazati todi sho ya bula velikoyu aktorkoyu I ya podumala sho ce bulo nerozumno pidlo tak bi moviti tomu sho na mene buli pokladeni takij tyagar i taka vidpovidalnist yaku ya prosto ne mogla nesti Meni potribni buli roki navchannya i majsternosti shob vipravdati toj titul yakij voni meni prisvoyili v svoyih pershih vidgukah pro mene Ce bulo tak nerozumno z yihnogo boku Ya pam yatayu togo kritika duzhe dobre i ya nikoli jomu ne probachu Zustrich z Lourensom Oliv ye Lourens Oliv ye pobachiv Viv yen Li u Masci chesnoti Vin privitav yiyi z vistupom i mizh nimi zav yazalisya druzhni stosunki Grayuchi kohanciv u filmi voni zrozumili sho druzhba pererosla v silnij potyag a pislya zjomok u roman Viv yen Li z Lourensom Oliv ye U cej chas Li prochitala knigu Margaret Mitchell Zviyani vitrom i napolyagla shob yiyi agent u SShA poradiv yiyi Devidu Selzniku prodyuserovi filmu na rol Skarlett Vona kazala zhurnalistam Ya bachila sebe v roli a kinokritik Lezhon zgadav rozmovu togo chasu v yakij Li vrazila nas usih svoyim tverdzhennyam sho Oliv ye ne bude grati Retta Batlera ale ya budu grati Skarlett O Garu Pochekajte i pobachite Li grala Ofeliyu v Gamleti v postanovci Oliv ye v teatri Old Vik Oliv ye piznishe zgaduvav svoye pershe zitknennya z yiyi bipolyarnistyu Gotuyuchis odnogo razu do svogo vihodu vona raptovo pochala krichati na nogo potim zatihla j stala divitisya v odnu tochku Vona vistupila na sceni bez incidentiv a nastupnogo dnya povernulasya v normalnij stan get zabuvshi pro cyu podiyu Voni stali zhiti razom tomu sho ni Golman ni druzhina Oliv ye aktorka Dzhill Esmond ne pogodzhuvalisya dati rozluchennya Li znyalasya z Robertom Tejlorom Lajonelom Berrimorom i Morin O Sallivan u filmi Yanki v Oksfordi Ce buv pershij film z uchastyu Li yakij zmusiv zvernuti na sebe uvagu v SShA Pid chas zjomok vona zarobila reputaciyu skladnoyi ta bezrozsudnoyi v roboti j Korda poradiv agentovi Li poperediti aktorku sho u neyi bude nevelikij vibir rolej yaksho vona ne zminit povedinku Yiyi nastupna rol bula u filmi Shlyah Svyatogo Martina z Charlzom Lotonom Mizhnarodnij uspih Cholovik rozvivav kar yeru v kino ale popri uspih u Britaniyi jogo pogano znali v SShA a ranni sprobi predstaviti sebe na amerikanskomu rinku provalilisya Pogodivshis na rol u filmi Buremnij pereval vin poyihav do Gollivuda i zalishiv Li u Londoni Prodyuser strichki Semyuel Goldvin i rezhiser Vilyam Vajler zaproponuvali yij rol drugogo planu Izabellu Vona vidmovilasya zayavivshi sho vikonuvatime tilki golovnu rol Keti ale yiyi vzhe viddali Merl Oberon Viv yen Li u Vidnesenih vitrom 1939 Todi v Gollivudi aktivno shukali aktorku na rol Skarlett u Zviyanih vitrom 1939 Amerikanskij agent Viv yen Li zaproponuvav yiyi kandidaturu v lyutomu 1938 roku Togo samogo misyacya Devid Selznik podivivsya yiyi roboti Polum ya nad Angliyeyu i Yanki v Oksfordi i Li stala serjoznoyu pretendentkoyu na rol U period mizh lyutim i serpnem Selznik pereglyanuv vsi yiyi anglijski strichki a do serpnya vin viv peregovori z prodyuserom Aleksandrom Kordoyu z yakim u Li buv pidpisanij kontrakt 18 zhovtnya Selznik napisav tayemnu zapisku rezhiserovi filmu Dzhordzhevi K yukoru Ya vse she spodivayusya na cyu novu divchinu Li pereyihala do Los Andzhelesa shob buti poruch z cholovikom Koli Majron Selznik brat Devida yakij takozh predstavlyav i Oliv ye zustriv Viv yen Li vin zrozumiv sho vona volodiye vsima timi yakostyami yaki jogo brat tak dovgo shukav Majron vidviv Viv yen i Oliv ye na majdanchik do Devida de znimali scenu pozhezhi v Atlanti Nastupnogo dnya Li prochitala urivok zi scenariyu dlya Selznika yakij vlashtuvav kinoprobi Selznik napisav todi svoyij druzhini Vona Skarlett temna konyachka i viglyadaye duzhe privablivo Kazhu tobi v najsuvorishomu sekreti kolo pretendentok zvuzilosya do Polett Goddar Dzhin Artur Dzhoan Bennett i Viv yen Li Rezhiser Dzhordzh K yukor pogodivsya z zagalnoyu dumkoyu i vihvalyav nejmovirnu nesamovitist Li yaka otrimala rol nezabarom pislya cogo Kinozjomki viyavilisya skladnimi dlya Li K yukora zvilnili i zaminili na Viktora Fleminga z yakim Li chasto svarilasya Vona i Oliviya de Gevilend Melani Gamilton tayemno zustrichalisya z K yukorom vnochi ta na vihidnih shob zapitati u nogo poradi yak vikonuvati svoyi roli Viv yen Li podruzhilasya z Klarkom Gejblom Rett Batler i jogo druzhinoyu Kerol Lombard a takozh i z de Gevillend ale chasto svarilasya z Lesli Govardom Eshli Vilks z yakim mala zigrati kilka emocijnih epizodiv Takozh vona musila inodi pracyuvati 7 dniv na tizhden chasto do piznoyi nochi sumuvala za cholovikom yakij pracyuvav todi v Nyu Jorku Vona pisala Li Golmanu Ya ne vinoshu Gollivud Ya nikoli do cogo ne zviknu yak ya nenavidzhu znimatisya v kino 2006 roku de Gevillend sprostuvala zayavi pro maniakalnu povedinku Viv yen Li pid chas zjomok Zviyanih vitrom opublikovani v zhittyepisi cholovika Li Vona vstala na zahist Li kazhuchi Viv yen bula bezdoganno profesijnoyu bezdoganno disciplinovanoyu na zjomkah U neyi buli dva velichezni zavdannya robiti vse sho v yiyi silah u roboti nad nadzvichajno skladnoyu rollyu i perebuvati v rozluci z Larri Oliv ye yakij buv u Nyu Jorku Zviyani vitrom mittyevo prinesli Viv yen Li uvagu i slavu ale vona skazala Ya ne kinozirka Ya aktorka Buti kinozirkoyu prosto kinozirkoyu ce yak falshive zhittya prozhite v im ya falshivih cinnostej i zaradi populyarnosti Aktorstvo ce nadovgo i v nomu zavzhdi ye chudovi roli yaki mozhna zigrati Z desyati premij Oskar yaki vigrav film Vidneseni vitrom bula i premiya za najkrashu zhinochu rol yaku otrimala Viv yen Li Vona takozh vigrala nagorodu yak najkrasha aktorka vid New York Film Critics Circle Shlyub i spilni proyekti U lyutomu 1940 roku Dzhill Esmond pogodilasya dati Oliv ye rozluchennya a Golman dav zgodu na rozluchennya z Li Voni zberigali druzhni stosunki protyagom vsogo zhittya Sin Esmond i Oliv ye zalishivsya z matir yu a dochka Viv yen Syuzanna zalishilasya z batkom 30 serpnya Oliv ye i Li odruzhilisya v Santa Barbari shtat Kaliforniya Yedinimi svidkami na ceremoniyi buli Ketrin Gepbern i Garson Kanin Viv yen i Lourens Oliv ye 1948 Li spodivalasya pracyuvati razom z Oliv ye i probuvalasya na rol u filmi Rebekka rezhiserom yakogo buv Alfred Gichkok Pislya yiyi kinoprob Selznik napisav Vona graye nedostatno shiro i doroslo Rezhiser pomitiv sho vona ne viyavlyala zhodnogo entuziazmu poki golovnu rol ne viddali Oliv ye U pidsumku na rol zatverdili Dzhoan Fontejn Li takozh ne otrimala rol u filmi Gordist i uperedzhennya de grav Oliv ye Li ta Oliv ye razom zigrali u filmi Ledi Gamilton 1941 de Lourens vikonav rol Goracio Nelsona a Viv yen Emmi Gamilton Cya rol zatverdila status Li yak gollivudskoyi zirki i film buv ne tilki shvalenij kritikoyu i populyarnij v auditoriyi ale j stav ulyublenim filmom samoyi aktorki Film koristuvavsya velicheznim uspihom ne lishe v SShA i Velikij Britaniyi ale j u SRSR Vinston Cherchill organizuvav zakritij pokaz na yakomu buv prisutnij Franklin D Ruzvelt i v kinci pokazu zvernuvsya do prisutnih skazavshi Dzhentlmeni meni zdalosya sho cej film zacikavit vas vin pokazuye veliki podiyi podibni do tih u yakih vi tilki sho brali uchast Oliv ye i Li stali ulyublencyami Cherchillya Do kincya svogo zhittya vin zaproshuvav yih na zvani obidi vvazhav Viv yen prikladom dlya nasliduvannya Viv yen i Lourens postavili p yesu Romeo i Dzhulyetta dlya Brodveyu Nyu Jorkski gazeti pochali publikuvati statti pro pochatok stosunkiv Li ta Oliv ye zvinuvachuvali yih u vidsutnosti moralnosti oskilki voni ne povernulisya v Angliyu pislya vijni Kritiki ne ocinili postanovku nalezhnim chinom Bruks Atkinson z Nyu Jork tajms pisav Popri molodist i krasu mis Li ta mistera Oliv ye ce navryad chi mozhna nazvati aktorskoyu groyu U toj chas yak bilshist kritikiv layali gru i postanovku Oliv ye odin zhurnalist napisav pro Li sho yiyi golos shozhij na golos prodavchini Oliv ye i Li vklali veliku chastinu nakopichenih nimi koshtiv u cyu postanovku i yiyi proval viyavivsya dlya nih katastrofoyu Para povernulasya do Angliyi 1943 roku Li pochala turne Pivnichnoyu Afrikoyu vona vistupala azh do momentu koli u neyi pochavsya kashel i garyachka 1944 roku yij postavili diagnoz tuberkuloz u livij legeni Odnak pislya togo yak Li provela kilka tizhniv u likarni yij zdalosya sho hvoroba zalishila yiyi Navesni vona zigrala u filmi 1945 todi zh z yasuvalosya sho vona vagitna U neyi stavsya vikiden Vona vpala v gliboku depresiyu pid chas yakoyi mala kilka dniv giperaktivnosti yak naslidok emocijnij zriv pislya yakogo nichogo ne pam yatala bula silno zbentezhena j kayalas Vona vzhe dostatno zmicnila i 1946 roku zigrala v uspishnij londonskij postanovci Torntona Valdera The Skin of Our Teeth Filmi v yakih vona vikonala rol v toj chas Cezar i Kleopatra i Anna Karenina ne mali guchnogo uspihu 1947 roku Oliv ye buv posvyachenij v licari i Li suprovodzhuvala jogo v Bukingemskij palac na ceremoniyu Vona stala ledi Oliv ye i zberegla cej titul navit pislya rozluchennya Do 1948 roku Oliv ye buv u Radi Direktoriv teatru Old Vik i razom z Li virushiv u turne po Avstraliyi i Novij Zelandiyi metoyu yakogo buv zbir koshtiv dlya teatru Protyagom shesti misyaciv Oliv ye grav u Richardi III i razom z Li u vistavah The School for Scandal i The Skin of Our Teeth Turne malo velicheznij uspih popri te sho deyakij chas Li strazhdala vid bezsonnya Cilij tizhden poki vona hvorila yiyi roli vikonuvala dublerka Li vporalasya z vazhkim vantazhem vidpovidalnosti i navit Oliv ye pomitiv yak vona zacharuvala presu Uchasniki trupi piznishe zgaduvali skandali yaki traplyalisya napriklad v Krajstcherchi koli Li vidmovilasya vihoditi na scenu Oliv ye dav yij lyapasa vona vidpovila jomu lyapasom i vijshla na scenu Do kincya turne obidva buli visnazheni j hvori Oliv ye ziznavsya zhurnalistam Mozhlivo vi ne pomichayete sho rozmovlyayete z paroyu holonuchih trupiv Gra u vistavi ta filmi Tramvaj Bazhannya Li v roli Blansh DyuBua Trejler do ekranizaciyi Tramvaj Bazhannya 1951 Uspih turne pidbadoriv paru i voni vpershe z yavilisya razom u Vest Endi Voni grali ti zh vistavi dodavshi Antigonu Na comu napolyagla Li oskilki vona zavzhdi mriyala sprobuvati svoyi sili v tragichnij roli Li dosyagla roli Blansh DyuBua u Vest Endi u postanovci za p yesoyu Tennessi Vilyamsa Tramvaj Bazhannya i bula zatverdzhena pislya togo yak avtor p yesi i prodyuser pobachili yiyi gru v inshih vistavah Oliv ye stav rezhiserom ciyeyi postanovki P yesa mistila natyaki na zgvaltuvannya gomoseksualnist i bezladni zv yazki navkolo neyi tochilisya zapekli superechki j diskusiyi Cherez obgovorennya v media Li hvilyuvalasya she bilshe Yiyi gru v cij p yesi bagato kritikuvali Kazali sho vona absolyutno ne pidhodit dlya roli a britanski aktori zanadto dobre vihovani shob viyavlyati podibni emociyi na sceni Oliv ye i Li buli zasmucheni cimi recenziyami Ale interes publiki zabezpechiv postanovci komercijnij uspih Vidbulos 326 vistav Tramvayu pislya chogo Li zaprosili vzyati uchast u stvorenni kinoversiyi cogo spektaklyu Yiyi chasto nepristojne pochuttya gumoru dopomoglo u spilkuvanni z Marlonom Brando yakij takozh brav uchast v kartini Odnak u Li buli skladni stosunki z rezhiserom Elia Kazanom yakij ne cinuvav yiyi yak aktorku Vin kazav sho u neyi nemaye velikogo talantu Ale robota trivala i os vin vzhe zahoplyuvavsya yiyi rishuchistyu vidriznyatisya vid vsih inshih aktorok svogo chasu Vona b stala povzati po rozbitomu sklu yakbi dumala sho ce dopomozhe yij krashe vikonati svoyu rol A Li kazala sho rol duzhe vimotuye yiyi Dev yat misyaciv ya bula Blansh DyuBua i vona doteper keruye mnoyu Recenziyi na film buli vidminni i Li zdobula drugij Oskar u nominaciyi Najkrasha aktorka a takozh premiyu BAFTA za Tennessi Vilyams skazav sho v gri Li bulo vse sho vin hotiv i bilshe nizh te pro sho vin mriyav Kilka rokiv po tomu Viv yen Li yaka strazhdala bipolyarnim rozladom skazhe sho same rol Blansh DyuBua privela yiyi do bozhevillya Borotba z psihichnim rozladom 1951 roku Li ta Oliv ye vikonuvali roli u dvoh vistavah pro Kleopatru Antonij ta Kleopatra Vilyama Shekspira i Cezar i Kleopatra Bernarda Shou cherguyuchi ci vistavi cherez vechir i zdobuvayuchi shvalni vidguki Voni povezli ci vistavi do Nyu Jorka de grali yih uprodovzh sezonu v en do 1952 roku Vidguki buli takozh zdebilshogo shvalni ale kinokritik Kennet Tajnen rozserdiv yih pripustivshis sho Li mala poserednij talant a ce zmushuvalo Oliv ye primenshuvati vlasnij Rizka kritika Tajnena viklikala she odin zanepad duhu Li boyachis provalu i pragnuchi dosyagnuti velichi dumala tilki pro jogo komentari j ne brala do uvagi shvalni vidguki inshih kritikiv U sichni 1953 roku Li poyihala na Cejlon dlya zjomok u filmi en razom z Piterom Finchem Nevdovzi pislya pochatku zjomok u neyi stavsya nervovij zriv i studiya Paramount Pictures zaminila yiyi na Elizabet Tejlor Oliv ye povernuv yiyi v yihnij dim u Velikij Britaniyi de mizh periodami hvorobi Li skazala jomu sho zakohana u Fincha i mizh nimi buv roman Uprodovzh kilkoh nastupnih misyaciv vona postupovo prijshla do tyami Vnaslidok cogo epizodu bagato druziv Oliv ye diznalisya pro yiyi problemi Dejvid Niven kazav sho vona bula cilkovito cilkovito bozhevilnoyu Noel Kovard visloviv zdivuvannya u svoyemu shodenniku sho spravi jshli pogano i she silnishe pogirshuvalisya pochinayuchi des iz 1948 roku Romantichni stosunki Li z Finchem rozpochalisya 1948 roku potim to slabnuli to znovu spalahuvali uprodovzh kilkoh rokiv zreshtoyu zgasli koli yiyi psihichne zdorov ya pogirshilosya 1953 roku Li oduzhala dostatno shob grati u vistavi razom z Oliv ye i 1955 roku voni grali vprodovzh sezonu v Stretfordi na Ejvoni v shekspirivskih Dvanadcyata nich abo Yak vam zavgodno Makbet i Tit Andronik Voni grali pered povnimi zalami i otrimuvali zagalom shvalni vidguki a stan Li zdavavsya stabilnim Dzhon Gilgud yakij buv rezhiserom Dvanadcyatoyi nochi pisav mozhlivo ya zroblyu garnu rich iz ciyeyi chudovoyi p yesi osoblivo yaksho vin dozvolit vityagnuti svoyu malenku ledi yaka rozumnisha nizh vin ale ne vrodzhena aktorka z yiyi sorom yazlivosti i bezpechnosti Vin namagayetsya duzhe napoleglivo ale vona ne namagayetsya majzhe vzagali i boyitsya vijti za mezhi svoyeyi tehniki i robiti shos shob ne vbiti spontannist nadmirnoyu praktikoyu 1955 roku Li vikonala golovnu rol u filmi Anatolya Litvaka Yiyi kolega po cij strichci vidchuvav sho ne mav osoblivoyi vzayemodiyi z aktorkoyu pid chas zjomok 1956 roku Li oderzhala golovnu rol u p yesi Noela Kovarda ale znyalasya z repeticij cherez chergovu vagitnist Kilka misyaciv po tomu vona znovu perezhila vikiden i pislya cogo buv period depresiyi yakij trivav misyacyami Razom z Oliv ye vona virushila v yevropejske turne z vistavoyu Tit Andronik ale cya podorozh bula zatmarena chastimi napadami Li na Oliv ye ta inshih chleniv kompaniyi Pislya yihnogo povernennya do Londona yiyi kolishnij cholovik Li Golmen yakij she mig chiniti silnij vpliv na neyi zalishavsya razom z podruzhzhyam i dopomig yiyi zaspokoyiti 1958 roku vvazhayuchi sho yiyi shlyub zakinchivsya Li rozpochala stosunki z aktorom yakij znav pro stan yiyi zdorov ya i zapevniv Oliv ye sho poturbuyetsya pro neyi 1959 roku koli vona dosyagnula uspihu z komediyeyu Noela Kovarda dopisuvach do The Times opisav yiyi yak charivnu prekrasnu i naspravdi gospodinyu kozhnoyi situaciyi 1960 roku podruzhzhya rozluchilosya i Oliv ye nevdovzi odruzhivsya z aktorkoyu Ostanni roki U travni 1967 roku v Li pochalisya novi napadi tuberkulozu 7 lipnya pid chas chergovogo napadu vona pomerla Yiyi kremuvali v krematoriyi Golders Grin a prah rozviyali nad stavkom bilya yiyi budinku u seli Blekbojz u grafstvi Shidnij Sasseks FilmografiyaViv yen Li v roli Skarlet O Hari Vidneseni vitrom 1939 U roli Blansh Dyubua Tramvaj Bazhannya 1951 1935 The Village Squire 1935 Look up and Laugh 1935 Things are Looking up 1935 Dzhentelmenska ugoda Gentlemen s Agreement 1936 Fire Over England Sintiya 1937 Dark Journey Madlen Goddar 1938 A Yank at Oxford Elza Kredok 1938 Dvadcyat odin den 21 Days Vanda 1938 St Martin s Lane Liberti 1938 Sidewalks of London 1939 Vidneseni vitrom Gone With The Wind Skarlet O Hara 1940 Waterloo Bridge Majra Lester 1941 That Hamilton Woman Emma Gamilton 1945 Cezar i Kleopatra Kleopatra 1948 Anna Karenina Anna Karenina Anna Karenina 1951 Tramvaj Bazhannya A Streetcar Named Desire Blansh Dyubua 1961 The Roman Spring of Mrs Stone Karen Stoun 1955 The deep blue sea Ester Kollinz 1965 Korabel durniv Ship of Fools Mariya TredvelNagorodi ta nominaciyiRik Kategoriya Robota Rezultat Oskar 1940 Najkrasha zhinocha rol Zviyani vitrom Peremoga 1952 Tramvaj Bazhannya Peremoga Zolotij globus 1952 Najkrasha zhinocha rol drama Tramvaj Bazhannya Nominaciya BAFTA 1953 Najkrasha zhinocha rol Tramvaj Bazhannya Peremoga Toni 1963 Najkrasha zhinocha rol u myuzikli Tovarish Peremoga Nacionalna rada kinokritikiv SShA 1940 Najkrasha aktorska gra Zviyani vitrom amp Peremoga Venecijskij mizhnarodnij kinofestival 1951 Kubok Volpi za najkrashu zhinochu rol Tramvaj Bazhannya PeremogaPrimitkiBibliotheque nationale de France BNF platforma vidkritih danih 2011 d Track Q19938912d Track Q54837d Track Q193563 Deutsche Nationalbibliothek Record 118571303 Gemeinsame Normdatei 2012 2016 d Track Q27302d Track Q36578 Korolivska akademiya dramatichnogo mistectva d Track Q99543496d Track Q523926 Oxford Dictionary of National Biography C Matthew Oxford OUP 2004 d Track Q17565097d Track Q5145336d Track Q34217d Track Q217595 Lundy D R The Peerage d Track Q67129259d Track Q21401824 datos bne es El portal de datos bibliograficos de la Biblioteca Nacional de Espana 2011 d Track Q50358336 Bean 2013 pp 20 21 Vickers 1988 p 6 General Register Office of England and Wales Marriages June quarter 1912 Kensington vol 1a p 426 Maureen O Sullivan No average Jane by David Fury Artist s Press Minnesota USA 2006 ISBN 0 924556 06 4 Vivien Leigh A Biography Coronet Books 1978 edition ISBN 0 340 23024 X pp 12 19 Edwards pp 25 30 Edwards pp 30 43 Coleman Terry Olivier The Authorised Biography Bloomsbury Publishing 2005 ISBN 0 7475 8306 4 p 74 Coleman p 75 Actors Talk About Acting Vivien Leigh interview 1961 27 veresnya 2013 u Wayback Machine Edited by John E Boothe and Lewis Funke Retrieved 7 January 2006 Coleman pp 76 77 90 94 95 Coleman pp 97 98 Coleman p 97 Berg A Scott Goldwyn Sphere Books 1989 ISBN 0 7474 0593 X p 323 David O Selznick s Hollywood Bonanza Books New York 1980 ISBN 0 517 47665 7 p 259 Taylor John Russell Vivien Leigh Elm Tree Books 1984 ISBN 0 241 11333 4 pp 22 23 Arhiv originalu za 12 grudnya 2007 Bob Thomas The Associated Press published 3 January 2006 Retrieved 7 January 2006 quoting Olivia de Havilland Taylor pp 22 23 McGilligan Patrick Alfred Hitchcock A Life in Darkness and Light Wiley Press 2003 ISBN 0 470 86973 9 p 238 Edwards p 127 Holden pp 221 222 Holden pp 295 Coleman pp 227 231 Holden p 312 Walker 1987 pp 204 205 Capua 2003 p 119 Tynan 1961 p 9 Edwards 1978 pp 196 197 Taylor 1984 pp 93 94 Walker 1987 p 213 Coleman 2005 pp 254 263 Brooks Richard Olivier Worn Out by Love and Lust of Vivien Leigh The Sunday Times 7 August 2005 Password required Retrieved 27 July 2008 Capua 2003 p 131 Coleman 2005 p 271 More 1978 pp 163 167 Capua 2003 pp 138 139 Walker 1987 p 222 Edwards 1978 pp 219 234 239 Spoto 2001 p 301 Arhiv originalu za 12 sichnya 2015 Procitovano 3 grudnya 2017 Arhiv originalu za 26 kvitnya 2015 Procitovano 3 grudnya 2017 PosilannyaVIVIEN LEIGH COM 2 lyutogo 2006 u Wayback Machine