Бирючи́на звича́йна (Ligustrum vulgare) — отруйна багаторічна рослина родини маслинових, також широко відома під народною назвою во́вчі я́годи. Європейсько-середземноморський вид, поширений в помірних та субтропічних лісах, де він зазвичай трапляється у підліску. Єдиний представник свого роду на теренах Європи. В межах усього ареалу вельми розповсюджений. Належить до поширених декоративних культур, у садівництві його використовують переважно для створення живоплотів і як підщепу для бузку. Відіграє незначну роль як медонос.
Бирючина звичайна | |
---|---|
![]() | |
Біологічна класифікація | |
Царство: | Рослини (Plantae) |
Клада: | Судинні рослини (Tracheophyta) |
Клада: | Покритонасінні (Angiosperms) |
Клада: | Евдикоти (Eudicots) |
Клада: | Айстериди (Asterids) |
Порядок: | Губоцвіті (Lamiales) |
Родина: | Маслинові (Oleaceae) |
Рід: | Бирючина (Ligustrum) |
Вид: | Бирючина звичайна (L. vulgare) |
Біноміальна назва | |
Ligustrum vulgare L., 1753 |
Назва
Українська родова назва рослини фіксує найбільш відомий варіант її народної назви, поширений по всіх частинах України. Видова назва «звичайна» вказує на розповсюдженість цього таксона і збігається з латинською назвою «vulgare», яка має таке само значення. Інші поширені народні варіанти звучать як бирючи́на проста́, бірючи́на, бирю́чка звича́йна.
Крім того, в Україні цьому виду надають назви, пов'язані із властивостями його плодів. Найвідоміша з них — вовчі ягоди — притаманна також деяким іншим чагарникам з чорними ягодами. Виникнення цієї назви обумовлене отруйністю плодів бирючини (несправжніх ягід), які можуть заподіяти шкоди не тільки людині, а й тваринам. Народні назви жость, жості́р, жи́молодь вказують на зовнішню подібність плодів бирючини звичайної до ягід таких лісових чагарників як жостір проносний, крушина ламка, жимолость чорна. На Волині бирючину інколи неточно називають брусли́ною подібно до однойменного чагарника. В цьому випадку назва обумовлена не зовнішньою схожістю (у представників роду Бруслина плоди зовсім іншого ґатунку), а отруйністю. Серед маловідомих діалектних назв для цього виду вказують курослі́пник (поширена на Поділлі), фадьоли́на чи фадьольни́к (відома лише на Верховині).
Опис
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelE0TDB4cFozVnpkSEoxYlY5MmRXeG5ZWEpsWDNOc01TNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RUR2xuZFhOMGNuVnRYM1oxYkdkaGNtVmZjMnd4TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelEyTDB4cFozVnpkSEoxYlY5MmRXeG5ZWEpsWDNOc01pNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RUR2xuZFhOMGNuVnRYM1oxYkdkaGNtVmZjMnd5TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelpoTDFOamFIVnlaVzVpWVdOb2FHRnNaR1ZmTVRGZmFXVnpMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFUWTJoMWNtVnVZbUZqYUdoaGJHUmxYekV4WDJsbGN5NXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Багаторічна листопадна (рідше — ) рослина, що зазвичай має вигляд 2-3-метрового куща або невеличкого дерева заввишки до 5 м; нанофанерофіт. Коренева система сильно розгалужена, так що не можна вирізнити центральний корінь. Гілля складається з численних дрібних та добре улиснених гілочок із короткими міжвузлями. У особин, що зростають у підліску, крона може бути розлогою, негустою. При доброму освітленні (особливо у культурних рослин) вона дуже густа, тому майже не пропускає світла. Особинам обох екотипів притаманна оберненояйцеподібна форма крони — вузька у нижній частині та ширша у верхній. Кора на зрілих гілках жовтувато-сіра з численними буруватими сочевичками, молоді пагони зелені. Гілки бирючини звичайної у разі щільного прилягання до ґрунту добре вкорінюються. Деревина цієї рослини зеленкуватого кольору, щільна, тверда, погано колеться. На розрізі гілок можна побачити білу губчасту серцевину та виразні річні кільця.
Листки завдовжки 4-10 см, завширшки до 2 см, супротивні, короткочерешкові, прості, ланцетоподібної або видовжено-яйцеподібної форми, цілокраї, при основі звужені, на верхівці загострені, хоча інколи можуть бути й заокругленими. Їхня поверхня гола, шкіряста, край ледь помітно загнутий до низу, верхній бік листка забарвлений у темно-зелений колір, нижній — дещо світліший, із добре помітною центральною жилкою.
Суцвіття — густі пірамідальні волоті завдовжки 3-6 см, завширшки до 8 см, розташовані на верхівках пагонів. Вони складаються з численних дрібних квіток правильної форми. Квітконос та чашечка тонко опушені. Віночок складений із чотирьох пелюсток, що зрослися у трубочку, удвічі довшу за чашечку. Як правило, частки відгину віночка дорівнюють довжині самої трубки, а уся квітка завширшки до 5 мм. Колір квіток у особин з північних популяцій білий або зеленкуватий, у рослин з півдня ареалу — жовтуватий або кремовий. Квітки бирючини звичайної дуже запашні, їхній аромат солодкий, інколи навіть запаморочливий. Тичинок 2, вони довші за трубочку та зростаються із віночком. Пиляки розташовані паралельно до осі тичинкової нитки. Маточка із дводільною приймочкою та залозистими нектарниками при основі.
Плоди — лискучі, чорні, круглі чи оберненояйцеподібні кістянки завширшки 5-8 мм. Кожна кістянка містить від 1 до 4 крихітних кісточок (насінин), причому їхня кількість залежить від розміру плоду. Насінини завдовжки 3-5 мм, завширшки 1,5-3 мм, яйцеподібні, темно-коричневі, із тьмяною, нерівною поверхнею. Слід зауважити, що зовні кістянки бирючини звичайної схожі на ягоди, тому іноді навіть в науково-популярній літературі їх помилково описують як ягоди. На смак вони гірко-солодкі, але отруйні, причому їх уникають споживати не тільки люди, а й більшість тварин.
Число хромосом 2n = 46.
Хімічний склад
Листя бирючини звичайної гірке на смак, що обумовлено високим вмістом специфічного глікозиду (також відомого як сирінгін) та поліфенолів. Крім того, в ньому досить багато солодкого манітолу, хоча це і не відбивається на смаку. Поліфенольні сполуки бирючини приблизно на 76 % складаються з лігусталозидів A і B, лігстрозиду та . Остання речовина притаманна загальновідомій маслині європейській, вона має протипухлинні властивості, міститься у великій кількості у свіжих оливках. Ще 23 % поліфенолів бирючини складає .
Поширення
Бирючина звичайна — типовий представник європейсько-середземноморської флори. Первинний ареал цього виду охоплює Центральну та Південну Європу, далі тягнеться через південь Східної Європи (навскіс через терени Молдови, захід та південь України) до Кавказьких гір. На крайньому сході він включає також територію сучасного Ірану та усю Малу Азію, на півдні пролягає через Північну Африку. Найпівнічніші осередки природного походження (тобто не пов'язані із господарською діяльністю людини) розташовані на узбережжі Балтійського моря — у Східній Померанії та, можливо, на півдні Норвегії.
Втім, широке застосування цієї рослини у садівництві призвело до того, що її здичавілі особини трапляються далеко за межами окресленої зони. Так, у Європі бирючину знаходили на заході Ірландії, у Шотландії, на Скандинавському півострові, а також на деяких архіпелагах Атлантики, як то Азорські острови, острів Тенерифе. Стійкі популяції цього виду існують на півдні Канади, у Сполучених Штатах Америки, в Еквадорі, Південній Африці, на Японському архіпелазі, островах Нової Зеландії та на південному сході Австралії.
В Україні природний ареал бирючини звичайної лежить у межах південно-західних областей і Гірського Криму, де вона зростає у лісах. В інших частинах країни вона трапляється у вторинних осередках, які виникли внаслідок інтродукції цього виду в міських парках, звідки він поширився по околицях людських поселень.
Екологія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlpsTDB4cFozVnpkSEoxYlY5MmRXeG5ZWEpsTURBeExtcHdaeTh5TWpCd2VDMU1hV2QxYzNSeWRXMWZkblZzWjJGeVpUQXdNUzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Бирючина звичайна — помірно морозостійка рослина, що добре переносить нетривале пониження температури до -35 °C, втім, у районах із тривалими і сильними морозами може підмерзати. Північна межа її природного ареалу збігається з ізотермою січня -3 °C. Так само добре вона переносить і високі температури. Це дуже тіньовитривалий вид, який, водночас, може рости і в напівзатінку, і при повному освітленні. По відношенню до вологи бирючина звичайна є ксеромезофітом, тобто рослиною, що віддає перевагу помірно зволоженим або помірно посушливим ґрунтам. До хімічного складу ґрунту вона невибаглива, хоча краще розвивається на вапнякових ґрунтах. Ця рослина здатна витримати незначне засолення ґрунту, а також сильну запиленість та загазованість атмосфери, через що її часто використовують у міському озелененні.
Найчастіше бирючина звичайна трапляється на вододілах у дубово-грабових лісах та в заплавах у підліску в'язин (лісів із в'яза, береста). Проте найкраще вона розвивається на відкритих ділянках, що добре прогріваються. В таких місцях бирючина звичайна утворює зарості разом із тереном, дереном-свидиною, шипшиною звичайною, барбарисом звичайним із значною домішкою трав'янистих рослин. Такі фітоценози відносять до класу . На півдні Європи подібні фітоценози, тільки за участю специфічних середземноморських трав, навіть виділяють в окремі класи рослинних угруповань та . Характерно, що чимдалі на південь, тим вища верхня межа розповсюдження цього виду. Наприклад, в Альпах бирючина підіймається не вище 1500 м, в Атлаських горах трапляється на висотах до 1600 м, а в горах Їрану її знаходили на висотах до 1750 м.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODJMelpsTDB4cFozVnpkSEoxYlY5MmRXeG5ZWEpsWDJac2IzZGxjbDlqYkc5elpYVndMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFNYVdkMWMzUnlkVzFmZG5Wc1oyRnlaVjltYkc5M1pYSmZZMnh2YzJWMWNDNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Розмножується вегетативно і насінням. В природі вегетативне розмноження не відіграє великої ролі і відбувається лише тоді, коли нижні гілки випадково опиняються під шаром ґрунту, в цьому випадку вони швидко вкорінюються. Натомість, вегетативне відтворення є основним у садівництві, де бирючину розмножують не тільки відводками, а й живцюванням, щепленням. Втім, в останньому випадку бирючина звичайна частіше виконує роль не прищепи, а підщепи для більш теплолюбних видів бирючини, а також для бузку та маслини. Насіннєве розмноження є основним у природному середовищі, але рідко застосовується у садівництві.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkptTHkxZlRHbG5kWE4wY25WdFgzWjFiR2RoY21WZkxWOUNaWEp5YVdWelh5MHVhbkJuTHpJeU1IQjRMUzFmVEdsbmRYTjBjblZ0WDNaMWJHZGhjbVZmTFY5Q1pYSnlhV1Z6WHkwdWFuQm4uanBn.jpg)
Цвітіння зазвичай відбувається в червні — липні, зрідка може починатися у травні. Воно триває 15—25 днів. Рослини бирючини звичайної квітнуть дружно, тому їхній сильний запах може непокоїти чутливих людей, а в окремих випадках здатен спровокувати алергічний напад. Пилок цієї рослини за своїм хімічним складом дуже схожий на пилок бузку, тому у людей, що мають алергію до одного з цих видів, розвивається (непереносимість) і до іншого виду. Бирючина звичайна — добрий медонос, який охоче відвідують бджоли. Одна квітка виділяє у своєму нектарі 0,2-0,25 мг цукру, а з 1 га суцільних заростей бджоли можуть зібрати 40-45 кг меду. Крім того, з квітів бирючини вони збирають пилок, який використовують для годівлі личинок. Незважаючи на це, мед з бирючини не належить до цінних сортів, оскільки гіркуватий на смак. До того ж він містить сліди пилку, тому у людей з алергією на бирючину (бузок) такий мед здатен викликати набряк ротової порожнини, в особливо важких випадках — набряк Квінке. Разом з тим, слід зауважити, що алергічна непереносимість бирючини трапляється рідко.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlkwTDB4cGRuVmZNREEwWDNCb2NDNXFjR2N2TWpJd2NIZ3RUR2wyZFY4d01EUmZjR2h3TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Плоди цього чагарника достигають у серпні — вересні, інколи їхнє дозрівання розтягується до жовтня. У фенології їхня поява є однією із ознак ранньої осені. Кістянки бирючини звичайної не опадають подібно до ягід інших рослин, а залишаються на гілках щонайменше до грудня-січня, а в деяких випадках і до весни. Подібна властивість притаманна і листкам цього виду. Попри те, що бирючина звичайна відноситься до листопадних рослин її листя витривале до низьких температур, тому восени тримається на гілках до першого снігу, а в теплих регіонах навіть до весни, тобто до появи молодих листочків. Цікаво, що восени листя бирючини аніскільки не змінює свого забарвлення. Неопадність кістянок бирючини звичайної невипадкова. Справа в тому, що насіння цієї рослини не здатне прорости зразу після достигання плодів, життєдайної сили воно набуває після кількох місяців охолодження — так званої стратифікації. Найкращі умови для природної підготовки до проростання створюються саме на гілках, а не в шарі опалого листя, де температура може бути плюсовою.
Паростки бирючини звичайною розвиваються швидко, у більш-менш розвинутих особин щорічний приріст пагонів може складати 25-35 см у висоту і до 30 см у ширину. Цей вид надзвичайно добре переносить обрізку, після якої галузиться ще сильніше і створює дуже щільну крону. Бирючина належить до довговічних чагарників, вік старих особин може сягати 70 років.
В природі листям бирючини звичайної живиться гусінь метеликів Callophrys rubi, Satyrium w-album, Satyrium pruni, Cupido minimus, Limenitis camilla. Попри добру урожайність бирючини птахи восени та на початку зими уникають їсти її плоди, віддаючи перевагу іншим джерелам корму. Лише наприкінці зими дрозди, омелюхи, вільшанки можуть дзьобати вовчі ягоди. Блакитні синиці, годуючись ними, дзьобають лише м'якуш, а насіння викидають, тим самим поширюючи його.
На коренях бирючини звичайної подекуди утворює мікоризу гриб зморшок їстівний. Крім того, на її корінні паразитують вищі рослини з роду Вовчок — та .
Застосування
Бирючина звичайна відома у культурі з XIX століття. У декоративному садівництві вона стала поширюватись завдяки своїй невибагливості, здатності добре формуватися після обрізки і сумісності із більш привабливими спорідненими видами рослин. Саме ці якості обумовили характер її використання.
Зазвичай кущі цього виду висаджують у парках і скверах купами або поодинці під покривом дерев із негустою кроною, причому такі насадження практично не потребують догляду. Крім того, з бирючини звичайної створюють живоплоти й фігури топіарного мистецтва, які вирізняються значною густотою (практично непроникні для сторонніх поглядів), але такі насадження потребують підживлення та періодичної формуючої обрізки. У Туреччині традиційне застосування цього виду у садівництві дещо інакше, там бирючину формують у вигляді невеличких дерев, які висаджують на міських вулицях.
Також бирючину звичайну часто використовують як підщепу для бузку, маслини та теплолюбніших видів бирючини. Сумісність цих рослин дуже висока, прищепи на бирючині приживаються добре і зазвичай не відламуються у місці щеплення, як це інколи буває із більш вибагливими культурами. До того ж використання підщепи із бирючини підвищує стійкість деяких примхливих сортів бузку, які із власною кореневою системою аккліматизуються не завжди успішно.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek01TDB4cFozVnpkSEoxYlY5MmRXeG5ZWEpsWDJKMVpITmZiR1ZoZG1WekxtcHdaeTh5TWpCd2VDMU1hV2QxYzNSeWRXMWZkblZzWjJGeVpWOWlkV1J6WDJ4bFlYWmxjeTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Відомі декілька декоративних форм бирючини звичайної:
- 'Aureum' — повільноростуча форма заввишки до 1 м із листками золотистого відтінку. Не квітне;
- 'Aureo-variegatum' — кущ із середніми темпами росту, заввишки близько 1 м, із золотаво-плямистими листками. Не квітне;
- 'Argento-marginatum' — форма із біло-сріблястою облямівкою листків;
- 'Chlorocarpum' — різновид із жовтувато-зеленими плодами;
- 'Glaucum' — форма із листям блакитного відтінку;
- 'Glaucum albo-marginatum' — вирізняється блакитним відтінком листя, яке, до того ж, має білу облямівку по краю;
- 'Leucocarpa' — форма із білими плодами, що нагадують ягоди білоягідника;
- 'Lutescens' — форма із насиченішим, жовтуватим, забарвленням квітів;
- 'Pendulum' — форма із плакучою кроною;
- 'Pyramidale' — сорт бирючини звичайної із кроною пірамідальної форми;
- 'Sempervirens' — напіввічнозелена форма із листям, що не опадає взимку;
- 'Vicari' — кущ із щільною кроною, заввишки близько 1 м, вирізняється широколанцетним золотистим листям, яке взимку змінює колір на фіолетовий. Квітне у липні;
- 'Xanthocarpa' — форма із плодами жовтого кольору.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkl4TDB4cFozVnpkSEoxYlZacFkyRnllV2xHYkc5M1pYSnpOQzVxY0djdk1qSXdjSGd0VEdsbmRYTjBjblZ0Vm1sallYSjVhVVpzYjNkbGNuTTBMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
Окрім цих форм на початку XX століття в Англії отримали морозостійкий гібрид між бирючиною звичайною та золотолистою формою овальнолистої бирючини ( 'Aureum'), який отримав назву . Листки цього виду ширші за звичайну бирючину і мають мінливе забарвлення: на сонці вони жовтуваті, а в затінку — зелені.
Декоративні форми бирючини звичайної, як правило, менш морозостійкі та більш вибагливі за дикорослі особини. Загалом, догляд за цим кущем полягає у нечастих весняних підживленнях (раз на 2-3 роки), формуючій обрізці (за необхідністю) та санітарній обрізці (проводиться щороку навесні). На кислих ґрунтах цей вид може потребувати внесення вапна. У культурі бирючину розмножують літніми та зимовими живцями, причому літні укорінюються набагато швидше і краще (95-100 %). У культурі бирючину звичайну шкідники практично не вражають. Вкрай рідко її листю можуть шкодити попелиці та .
Синоніми
|
|
Посилання
Джерела
- Ligustrum vulgare // Словник українських наукових і народних назв судинних рослин / Ю. Кобів. — Київ : Наукова думка, 2004. — 800 с. — (Словники України). — .
- Josef H. Reichholf, Gunter Steinbach (red.): Wielka encyklopedia. Drzewa krzewy. Warszawa: Muza SA, 1995, С. 326.(пол.)
- Pawłowski Bogumił (red.): Flora polska. Rośliny naczyniowe Polski i ziem ościennych. Tom XI. -Warszawa, Kraków: Polska Akademia Nauk, Państwowe Wydawnictwo Naukowe, 1967. — С. 269—271. (пол.)
- David Moresby Moore: Flora Europaea Check-list and Chromosome Index [ 21 квітня 2022 у Wayback Machine.]. Cambridge University Press, 1982, С. 163. (англ.)
- Kingsbury, J. M. Poisonous plants of the United States and Canada. 1964. (англ.)
- Henderson, L. Alien weeds and invasive plants: a complete guide to declared weeds and invaders in South Africa. Plant Protection Research Institute, Handbook 12. 2001. (англ.)
- Hnatiuk, R. J. Census of Australian vascular plants. Australian Flora and Fauna Series No. 11. — 1990. (англ.)
- Синфітоіндикаційна характеристика чагарникової рослинності класу Phamno-Prunetea Rivas Godday et Carb. 1961 України [ 6 березня 2021 у Wayback Machine.] / Т. В. Фіцайло // Укр. ботан. журн. — 2007. — Т. 64, № 1. — С. 88-98.
- Adam Boratyński, Kazimierz Browicz, Jerzy Zieliński: Chorology of trees and shrubs in Greece. Poznań, Kórnik: Polish Academy Sciences, 1992. — С. 143. (пол.)
- Атлас медоносних рослин України / Боднарчук Л. І., Соломаха Т. Д., Ілляш А. М. та ін. — К.:Урожай, 1993. — С.11. — .
- Momčilo Kojić, Stevan Maširević, Dušan Jovanović. Distribution and biodiverstity of broomrape (Orobanche L.) worldwide and in Serbia. «Helia». 24, 35, 2001. — С. 73-92. (англ.)
- The Plant List (англ.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Biryuchi na zvicha jna Ligustrum vulgare otrujna bagatorichna roslina rodini maslinovih takozh shiroko vidoma pid narodnoyu nazvoyu vo vchi ya godi Yevropejsko seredzemnomorskij vid poshirenij v pomirnih ta subtropichnih lisah de vin zazvichaj traplyayetsya u pidlisku Yedinij predstavnik svogo rodu na terenah Yevropi V mezhah usogo arealu velmi rozpovsyudzhenij Nalezhit do poshirenih dekorativnih kultur u sadivnictvi jogo vikoristovuyut perevazhno dlya stvorennya zhivoplotiv i yak pidshepu dlya buzku Vidigraye neznachnu rol yak medonos Biryuchina zvichajna Biologichna klasifikaciya Carstvo Roslini Plantae Klada Sudinni roslini Tracheophyta Klada Pokritonasinni Angiosperms Klada Evdikoti Eudicots Klada Ajsteridi Asterids Poryadok Gubocviti Lamiales Rodina Maslinovi Oleaceae Rid Biryuchina Ligustrum Vid Biryuchina zvichajna L vulgare Binomialna nazva Ligustrum vulgare L 1753NazvaUkrayinska rodova nazva roslini fiksuye najbilsh vidomij variant yiyi narodnoyi nazvi poshirenij po vsih chastinah Ukrayini Vidova nazva zvichajna vkazuye na rozpovsyudzhenist cogo taksona i zbigayetsya z latinskoyu nazvoyu vulgare yaka maye take samo znachennya Inshi poshireni narodni varianti zvuchat yak biryuchi na prosta biryuchi na biryu chka zvicha jna Krim togo v Ukrayini comu vidu nadayut nazvi pov yazani iz vlastivostyami jogo plodiv Najvidomisha z nih vovchi yagodi pritamanna takozh deyakim inshim chagarnikam z chornimi yagodami Viniknennya ciyeyi nazvi obumovlene otrujnistyu plodiv biryuchini nespravzhnih yagid yaki mozhut zapodiyati shkodi ne tilki lyudini a j tvarinam Narodni nazvi zhost zhosti r zhi molod vkazuyut na zovnishnyu podibnist plodiv biryuchini zvichajnoyi do yagid takih lisovih chagarnikiv yak zhostir pronosnij krushina lamka zhimolost chorna Na Volini biryuchinu inkoli netochno nazivayut brusli noyu podibno do odnojmennogo chagarnika V comu vipadku nazva obumovlena ne zovnishnoyu shozhistyu u predstavnikiv rodu Bruslina plodi zovsim inshogo gatunku a otrujnistyu Sered malovidomih dialektnih nazv dlya cogo vidu vkazuyut kurosli pnik poshirena na Podilli fadoli na chi fadolni k vidoma lishe na Verhovini OpisVerhivkova brunka Viglyad pazushnih brunok z riznih rakursiv Listki Bagatorichna listopadna ridshe roslina sho zazvichaj maye viglyad 2 3 metrovogo kusha abo nevelichkogo dereva zavvishki do 5 m nanofanerofit Koreneva sistema silno rozgaluzhena tak sho ne mozhna virizniti centralnij korin Gillya skladayetsya z chislennih dribnih ta dobre ulisnenih gilochok iz korotkimi mizhvuzlyami U osobin sho zrostayut u pidlisku krona mozhe buti rozlogoyu negustoyu Pri dobromu osvitlenni osoblivo u kulturnih roslin vona duzhe gusta tomu majzhe ne propuskaye svitla Osobinam oboh ekotipiv pritamanna obernenoyajcepodibna forma kroni vuzka u nizhnij chastini ta shirsha u verhnij Kora na zrilih gilkah zhovtuvato sira z chislennimi buruvatimi sochevichkami molodi pagoni zeleni Gilki biryuchini zvichajnoyi u razi shilnogo prilyagannya do gruntu dobre vkorinyuyutsya Derevina ciyeyi roslini zelenkuvatogo koloru shilna tverda pogano koletsya Na rozrizi gilok mozhna pobachiti bilu gubchastu sercevinu ta virazni richni kilcya Listki zavdovzhki 4 10 sm zavshirshki do 2 sm suprotivni korotkochereshkovi prosti lancetopodibnoyi abo vidovzheno yajcepodibnoyi formi cilokrayi pri osnovi zvuzheni na verhivci zagostreni hocha inkoli mozhut buti j zaokruglenimi Yihnya poverhnya gola shkiryasta kraj led pomitno zagnutij do nizu verhnij bik listka zabarvlenij u temno zelenij kolir nizhnij desho svitlishij iz dobre pomitnoyu centralnoyu zhilkoyu Sucvittya gusti piramidalni voloti zavdovzhki 3 6 sm zavshirshki do 8 sm roztashovani na verhivkah pagoniv Voni skladayutsya z chislennih dribnih kvitok pravilnoyi formi Kvitkonos ta chashechka tonko opusheni Vinochok skladenij iz chotiroh pelyustok sho zroslisya u trubochku udvichi dovshu za chashechku Yak pravilo chastki vidginu vinochka dorivnyuyut dovzhini samoyi trubki a usya kvitka zavshirshki do 5 mm Kolir kvitok u osobin z pivnichnih populyacij bilij abo zelenkuvatij u roslin z pivdnya arealu zhovtuvatij abo kremovij Kvitki biryuchini zvichajnoyi duzhe zapashni yihnij aromat solodkij inkoli navit zapamorochlivij Tichinok 2 voni dovshi za trubochku ta zrostayutsya iz vinochkom Pilyaki roztashovani paralelno do osi tichinkovoyi nitki Matochka iz dvodilnoyu prijmochkoyu ta zalozistimi nektarnikami pri osnovi Plodi liskuchi chorni krugli chi obernenoyajcepodibni kistyanki zavshirshki 5 8 mm Kozhna kistyanka mistit vid 1 do 4 krihitnih kistochok nasinin prichomu yihnya kilkist zalezhit vid rozmiru plodu Nasinini zavdovzhki 3 5 mm zavshirshki 1 5 3 mm yajcepodibni temno korichnevi iz tmyanoyu nerivnoyu poverhneyu Slid zauvazhiti sho zovni kistyanki biryuchini zvichajnoyi shozhi na yagodi tomu inodi navit v naukovo populyarnij literaturi yih pomilkovo opisuyut yak yagodi Na smak voni girko solodki ale otrujni prichomu yih unikayut spozhivati ne tilki lyudi a j bilshist tvarin Chislo hromosom 2n 46 Himichnij sklad Listya biryuchini zvichajnoyi girke na smak sho obumovleno visokim vmistom specifichnogo glikozidu takozh vidomogo yak siringin ta polifenoliv Krim togo v nomu dosit bagato solodkogo manitolu hocha ce i ne vidbivayetsya na smaku Polifenolni spoluki biryuchini priblizno na 76 skladayutsya z ligustalozidiv A i B ligstrozidu ta Ostannya rechovina pritamanna zagalnovidomij maslini yevropejskij vona maye protipuhlinni vlastivosti mistitsya u velikij kilkosti u svizhih olivkah She 23 polifenoliv biryuchini skladaye PoshirennyaSucvittya u povnomu rozkviti Biryuchina zvichajna tipovij predstavnik yevropejsko seredzemnomorskoyi flori Pervinnij areal cogo vidu ohoplyuye Centralnu ta Pivdennu Yevropu dali tyagnetsya cherez pivden Shidnoyi Yevropi navskis cherez tereni Moldovi zahid ta pivden Ukrayini do Kavkazkih gir Na krajnomu shodi vin vklyuchaye takozh teritoriyu suchasnogo Iranu ta usyu Malu Aziyu na pivdni prolyagaye cherez Pivnichnu Afriku Najpivnichnishi oseredki prirodnogo pohodzhennya tobto ne pov yazani iz gospodarskoyu diyalnistyu lyudini roztashovani na uzberezhzhi Baltijskogo morya u Shidnij Pomeraniyi ta mozhlivo na pivdni Norvegiyi Vtim shiroke zastosuvannya ciyeyi roslini u sadivnictvi prizvelo do togo sho yiyi zdichavili osobini traplyayutsya daleko za mezhami okreslenoyi zoni Tak u Yevropi biryuchinu znahodili na zahodi Irlandiyi u Shotlandiyi na Skandinavskomu pivostrovi a takozh na deyakih arhipelagah Atlantiki yak to Azorski ostrovi ostriv Tenerife Stijki populyaciyi cogo vidu isnuyut na pivdni Kanadi u Spoluchenih Shtatah Ameriki v Ekvadori Pivdennij Africi na Yaponskomu arhipelazi ostrovah Novoyi Zelandiyi ta na pivdennomu shodi Avstraliyi V Ukrayini prirodnij areal biryuchini zvichajnoyi lezhit u mezhah pivdenno zahidnih oblastej i Girskogo Krimu de vona zrostaye u lisah V inshih chastinah krayini vona traplyayetsya u vtorinnih oseredkah yaki vinikli vnaslidok introdukciyi cogo vidu v miskih parkah zvidki vin poshirivsya po okolicyah lyudskih poselen EkologiyaBiryuchina zvichajna kvitne u priberezhnih zarostyah Belgiya Biryuchina zvichajna pomirno morozostijka roslina sho dobre perenosit netrivale ponizhennya temperaturi do 35 C vtim u rajonah iz trivalimi i silnimi morozami mozhe pidmerzati Pivnichna mezha yiyi prirodnogo arealu zbigayetsya z izotermoyu sichnya 3 C Tak samo dobre vona perenosit i visoki temperaturi Ce duzhe tinovitrivalij vid yakij vodnochas mozhe rosti i v napivzatinku i pri povnomu osvitlenni Po vidnoshennyu do vologi biryuchina zvichajna ye kseromezofitom tobto roslinoyu sho viddaye perevagu pomirno zvolozhenim abo pomirno posushlivim gruntam Do himichnogo skladu gruntu vona nevibagliva hocha krashe rozvivayetsya na vapnyakovih gruntah Cya roslina zdatna vitrimati neznachne zasolennya gruntu a takozh silnu zapilenist ta zagazovanist atmosferi cherez sho yiyi chasto vikoristovuyut u miskomu ozelenenni Najchastishe biryuchina zvichajna traplyayetsya na vododilah u dubovo grabovih lisah ta v zaplavah u pidlisku v yazin lisiv iz v yaza beresta Prote najkrashe vona rozvivayetsya na vidkritih dilyankah sho dobre progrivayutsya V takih miscyah biryuchina zvichajna utvoryuye zarosti razom iz terenom derenom svidinoyu shipshinoyu zvichajnoyu barbarisom zvichajnim iz znachnoyu domishkoyu trav yanistih roslin Taki fitocenozi vidnosyat do klasu Na pivdni Yevropi podibni fitocenozi tilki za uchastyu specifichnih seredzemnomorskih trav navit vidilyayut v okremi klasi roslinnih ugrupovan ta Harakterno sho chimdali na pivden tim visha verhnya mezha rozpovsyudzhennya cogo vidu Napriklad v Alpah biryuchina pidijmayetsya ne vishe 1500 m v Atlaskih gorah traplyayetsya na visotah do 1600 m a v gorah Yiranu yiyi znahodili na visotah do 1750 m Zbilshene zobrazhennya kvitiv Rozmnozhuyetsya vegetativno i nasinnyam V prirodi vegetativne rozmnozhennya ne vidigraye velikoyi roli i vidbuvayetsya lishe todi koli nizhni gilki vipadkovo opinyayutsya pid sharom gruntu v comu vipadku voni shvidko vkorinyuyutsya Natomist vegetativne vidtvorennya ye osnovnim u sadivnictvi de biryuchinu rozmnozhuyut ne tilki vidvodkami a j zhivcyuvannyam sheplennyam Vtim v ostannomu vipadku biryuchina zvichajna chastishe vikonuye rol ne prishepi a pidshepi dlya bilsh teplolyubnih vidiv biryuchini a takozh dlya buzku ta maslini Nasinnyeve rozmnozhennya ye osnovnim u prirodnomu seredovishi ale ridko zastosovuyetsya u sadivnictvi Stigli kistyanki Cvitinnya zazvichaj vidbuvayetsya v chervni lipni zridka mozhe pochinatisya u travni Vono trivaye 15 25 dniv Roslini biryuchini zvichajnoyi kvitnut druzhno tomu yihnij silnij zapah mozhe nepokoyiti chutlivih lyudej a v okremih vipadkah zdaten sprovokuvati alergichnij napad Pilok ciyeyi roslini za svoyim himichnim skladom duzhe shozhij na pilok buzku tomu u lyudej sho mayut alergiyu do odnogo z cih vidiv rozvivayetsya neperenosimist i do inshogo vidu Biryuchina zvichajna dobrij medonos yakij ohoche vidviduyut bdzholi Odna kvitka vidilyaye u svoyemu nektari 0 2 0 25 mg cukru a z 1 ga sucilnih zarostej bdzholi mozhut zibrati 40 45 kg medu Krim togo z kvitiv biryuchini voni zbirayut pilok yakij vikoristovuyut dlya godivli lichinok Nezvazhayuchi na ce med z biryuchini ne nalezhit do cinnih sortiv oskilki girkuvatij na smak Do togo zh vin mistit slidi pilku tomu u lyudej z alergiyeyu na biryuchinu buzok takij med zdaten viklikati nabryak rotovoyi porozhnini v osoblivo vazhkih vipadkah nabryak Kvinke Razom z tim slid zauvazhiti sho alergichna neperenosimist biryuchini traplyayetsya ridko Nasinnya Plodi cogo chagarnika dostigayut u serpni veresni inkoli yihnye dozrivannya roztyaguyetsya do zhovtnya U fenologiyi yihnya poyava ye odniyeyu iz oznak rannoyi oseni Kistyanki biryuchini zvichajnoyi ne opadayut podibno do yagid inshih roslin a zalishayutsya na gilkah shonajmenshe do grudnya sichnya a v deyakih vipadkah i do vesni Podibna vlastivist pritamanna i listkam cogo vidu Popri te sho biryuchina zvichajna vidnositsya do listopadnih roslin yiyi listya vitrivale do nizkih temperatur tomu voseni trimayetsya na gilkah do pershogo snigu a v teplih regionah navit do vesni tobto do poyavi molodih listochkiv Cikavo sho voseni listya biryuchini aniskilki ne zminyuye svogo zabarvlennya Neopadnist kistyanok biryuchini zvichajnoyi nevipadkova Sprava v tomu sho nasinnya ciyeyi roslini ne zdatne prorosti zrazu pislya dostigannya plodiv zhittyedajnoyi sili vono nabuvaye pislya kilkoh misyaciv oholodzhennya tak zvanoyi stratifikaciyi Najkrashi umovi dlya prirodnoyi pidgotovki do prorostannya stvoryuyutsya same na gilkah a ne v shari opalogo listya de temperatura mozhe buti plyusovoyu Parostki biryuchini zvichajnoyu rozvivayutsya shvidko u bilsh mensh rozvinutih osobin shorichnij pririst pagoniv mozhe skladati 25 35 sm u visotu i do 30 sm u shirinu Cej vid nadzvichajno dobre perenosit obrizku pislya yakoyi galuzitsya she silnishe i stvoryuye duzhe shilnu kronu Biryuchina nalezhit do dovgovichnih chagarnikiv vik starih osobin mozhe syagati 70 rokiv V prirodi listyam biryuchini zvichajnoyi zhivitsya gusin metelikiv Callophrys rubi Satyrium w album Satyrium pruni Cupido minimus Limenitis camilla Popri dobru urozhajnist biryuchini ptahi voseni ta na pochatku zimi unikayut yisti yiyi plodi viddayuchi perevagu inshim dzherelam kormu Lishe naprikinci zimi drozdi omelyuhi vilshanki mozhut dzobati vovchi yagodi Blakitni sinici goduyuchis nimi dzobayut lishe m yakush a nasinnya vikidayut tim samim poshiryuyuchi jogo Na korenyah biryuchini zvichajnoyi podekudi utvoryuye mikorizu grib zmorshok yistivnij Krim togo na yiyi korinni parazituyut vishi roslini z rodu Vovchok ta Zastosuvannya Yagodi dekorativnogo zelenoplodogo riznovidu Chlorocarpum biryuchini zvichajnoyi Biryuchina zvichajna vidoma u kulturi z XIX stolittya U dekorativnomu sadivnictvi vona stala poshiryuvatis zavdyaki svoyij nevibaglivosti zdatnosti dobre formuvatisya pislya obrizki i sumisnosti iz bilsh privablivimi sporidnenimi vidami roslin Same ci yakosti obumovili harakter yiyi vikoristannya Zazvichaj kushi cogo vidu visadzhuyut u parkah i skverah kupami abo poodinci pid pokrivom derev iz negustoyu kronoyu prichomu taki nasadzhennya praktichno ne potrebuyut doglyadu Krim togo z biryuchini zvichajnoyi stvoryuyut zhivoploti j figuri topiarnogo mistectva yaki viriznyayutsya znachnoyu gustotoyu praktichno nepronikni dlya storonnih poglyadiv ale taki nasadzhennya potrebuyut pidzhivlennya ta periodichnoyi formuyuchoyi obrizki U Turechchini tradicijne zastosuvannya cogo vidu u sadivnictvi desho inakshe tam biryuchinu formuyut u viglyadi nevelichkih derev yaki visadzhuyut na miskih vulicyah Takozh biryuchinu zvichajnu chasto vikoristovuyut yak pidshepu dlya buzku maslini ta teplolyubnishih vidiv biryuchini Sumisnist cih roslin duzhe visoka prishepi na biryuchini prizhivayutsya dobre i zazvichaj ne vidlamuyutsya u misci sheplennya yak ce inkoli buvaye iz bilsh vibaglivimi kulturami Do togo zh vikoristannya pidshepi iz biryuchini pidvishuye stijkist deyakih primhlivih sortiv buzku yaki iz vlasnoyu korenevoyu sistemoyu akklimatizuyutsya ne zavzhdi uspishno Nezvichajne bordove zabarvlennya zimovogo listya v odniyeyi z dekorativnih form cogo vidu Vidomi dekilka dekorativnih form biryuchini zvichajnoyi Aureum povilnorostucha forma zavvishki do 1 m iz listkami zolotistogo vidtinku Ne kvitne Aureo variegatum kush iz serednimi tempami rostu zavvishki blizko 1 m iz zolotavo plyamistimi listkami Ne kvitne Argento marginatum forma iz bilo sriblyastoyu oblyamivkoyu listkiv Chlorocarpum riznovid iz zhovtuvato zelenimi plodami Glaucum forma iz listyam blakitnogo vidtinku Glaucum albo marginatum viriznyayetsya blakitnim vidtinkom listya yake do togo zh maye bilu oblyamivku po krayu Leucocarpa forma iz bilimi plodami sho nagaduyut yagodi biloyagidnika Lutescens forma iz nasichenishim zhovtuvatim zabarvlennyam kvitiv Pendulum forma iz plakuchoyu kronoyu Pyramidale sort biryuchini zvichajnoyi iz kronoyu piramidalnoyi formi Sempervirens napivvichnozelena forma iz listyam sho ne opadaye vzimku Vicari kush iz shilnoyu kronoyu zavvishki blizko 1 m viriznyayetsya shirokolancetnim zolotistim listyam yake vzimku zminyuye kolir na fioletovij Kvitne u lipni Xanthocarpa forma iz plodami zhovtogo koloru Ligustrum vicaryi gibrid biryuchini zvichajnoyi ta ovalnolistoyi Okrim cih form na pochatku XX stolittya v Angliyi otrimali morozostijkij gibrid mizh biryuchinoyu zvichajnoyu ta zolotolistoyu formoyu ovalnolistoyi biryuchini Aureum yakij otrimav nazvu Listki cogo vidu shirshi za zvichajnu biryuchinu i mayut minlive zabarvlennya na sonci voni zhovtuvati a v zatinku zeleni Dekorativni formi biryuchini zvichajnoyi yak pravilo mensh morozostijki ta bilsh vibaglivi za dikorosli osobini Zagalom doglyad za cim kushem polyagaye u nechastih vesnyanih pidzhivlennyah raz na 2 3 roki formuyuchij obrizci za neobhidnistyu ta sanitarnij obrizci provoditsya shoroku navesni Na kislih gruntah cej vid mozhe potrebuvati vnesennya vapna U kulturi biryuchinu rozmnozhuyut litnimi ta zimovimi zhivcyami prichomu litni ukorinyuyutsya nabagato shvidshe i krashe 95 100 U kulturi biryuchinu zvichajnu shkidniki praktichno ne vrazhayut Vkraj ridko yiyi listyu mozhut shkoditi popelici ta SinonimiLigustrum vulgare var atrovirens Hoefker Ligustrum vulgare var aureum Hoefker Ligustrum vulgare var auriflorum Hoefker Ligustrum vulgare var brachystachyum Decne Hoefker Ligustrum vulgare var chlorocarpum Hoefker Ligustrum vulgare var coombei P D Sell Ligustrum vulgare var glaucum Hoefker Ligustrum vulgare var insulense Decne Hoefker Ligustrum vulgare subsp italicum Mill Fukarek Ligustrum vulgare var italicum Mill Vahl Ligustrum vulgare var laurifolium Hoefker Ligustrum vulgare var macrophyllum Murr Ligustrum vulgare var pendulum Carriere Hoefker Ligustrum vulgare f pendulum Carriere Dippel Ligustrum vulgare var pyramidale Hoefker Ligustrum vulgare var variegatum Hoefker Ligustrum vulgare var xanthocarpum Loudon Ligustrum vulgare f xanthocarpum Loudon P D Sell PosilannyaPortal Botanika Portal Iran DzherelaLigustrum vulgare Slovnik ukrayinskih naukovih i narodnih nazv sudinnih roslin Yu Kobiv Kiyiv Naukova dumka 2004 800 s Slovniki Ukrayini ISBN 966 00 0355 2 Josef H Reichholf Gunter Steinbach red Wielka encyklopedia Drzewa krzewy Warszawa Muza SA 1995 S 326 pol Pawlowski Bogumil red Flora polska Rosliny naczyniowe Polski i ziem osciennych Tom XI Warszawa Krakow Polska Akademia Nauk Panstwowe Wydawnictwo Naukowe 1967 S 269 271 pol David Moresby Moore Flora Europaea Check list and Chromosome Index 21 kvitnya 2022 u Wayback Machine Cambridge University Press 1982 S 163 angl Kingsbury J M Poisonous plants of the United States and Canada 1964 angl Henderson L Alien weeds and invasive plants a complete guide to declared weeds and invaders in South Africa Plant Protection Research Institute Handbook 12 2001 angl Hnatiuk R J Census of Australian vascular plants Australian Flora and Fauna Series No 11 1990 angl Sinfitoindikacijna harakteristika chagarnikovoyi roslinnosti klasu Phamno Prunetea Rivas Godday et Carb 1961 Ukrayini 6 bereznya 2021 u Wayback Machine T V Ficajlo Ukr botan zhurn 2007 T 64 1 S 88 98 Adam Boratynski Kazimierz Browicz Jerzy Zielinski Chorology of trees and shrubs in Greece Poznan Kornik Polish Academy Sciences 1992 S 143 pol Atlas medonosnih roslin Ukrayini Bodnarchuk L I Solomaha T D Illyash A M ta in K Urozhaj 1993 S 11 ISBN 5 337 01424 2 Momcilo Kojic Stevan Masirevic Dusan Jovanovic Distribution and biodiverstity of broomrape Orobanche L worldwide and in Serbia Helia 24 35 2001 S 73 92 angl The Plant List angl