Аденовіруси | ||||||
---|---|---|---|---|---|---|
![]() Дві частинки аденовірусу під електронним мікроскопом | ||||||
Класифікація вірусів | ||||||
| ||||||
Роди | ||||||
| ||||||
Посилання | ||||||
|
Аденовіруси (Adenoviridae) — родина ДНК-вмісних вірусів, які спричинюють гострі респіраторні захворювання у людей і тварин. У людей можливі різні форми клінічного перебігу аденовірусної інфекції — аденофарингокон'юнктивальна гарячка, ізольований кон'юнктивіт, атипова пневмонія, тощо.
Загальні відомості
Аденовіруси мають форму ікосаедрів діаметром 60-80 нм, які містять приблизно 200—250 капсомерів. Частинки не мають зовнішньої оболонки. Віруси складаються з нуклеїнової кислоти та білків. Ліпідів не містять. Розмножуються тільки в культурах тканин того виду тварин, у якого вони породжують захворювання. Мають виражений тропізм до клітин епітелію.
Морфологія віріонів
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODVMemt3TDBGa1pXNXZkbWx5ZFhOZlMyRndjMmxrWHpBeExuQnVaeTh5TURCd2VDMUJaR1Z1YjNacGNuVnpYMHRoY0hOcFpGOHdNUzV3Ym1jPS5wbmc=.png)
Віріони мають форму ікосаедра діаметром 70-90 нм, що складається з 252 капсомерів діаметром 7-9 нм. З них 240 капсомерів утворюють 20 різносторонніх трикутників, кожен має по 6 сусідніх капсомерів і тому називається гексоном. Гексон побудований з 3-6 молекул білка II, що складає близько 50 % від всіх білків віріона. Групи з дев'яти гексонів зв'язані з двома додатковими мінорними білками (VII і IX). На дванадцяти вершинах ікосаедра знаходяться булавоподібні виступи завдовжки від 8 до 30 нм з головкою на кінці розміром 4 нм. Вони відходять від вершин дванадцяти капсомерів, що мають 5 сусідніх. Ці капсомери разом з виступами називаються пентонами, капсомери — основою пентонів, нитки — фібрами. Всередині капсида знаходиться серцевина з діаметром 66 нм, що являє собою правильно організовану структуру з 12 петель. Вершини петель збігаються з вершинами капсида і на зрізі віріона серцевина утворює фігуру подібну квітці. Петлі утворені дезоксирибонуклеопротеїдом, що складається з ДНК і асоційованого з ним білка VII. Другий внутрішній білок V знаходиться на зовнішній поверхні петель. У серцевині також локалізовані білки VI, X.
Геном
Тип нуклеїнової кислоти: лінійна dsDNA, кожен ланцюг на 5’-кінці ковалентно зв'язаний з білком ТР (англ. terminal protein), містить інвертовані кінцеві повтори у обох ланцюгах. Розмір — 26-45 kbp. Вміст G+C пар 33,7-63,8 %. Процеси транскрипції, реплікації і збірки віріонів проходять в ядрі. Транскрипція відбувається за участю клітинної РНК-полімерази ІІ (ген VA транскрибується РНК-полімеразою ІІІ; кодує білки, що пригнічують синтез інтерферону та посилюють транскрипцію пізніх генів.) Синтезовані мРНК кепуються та поліаденілюються
Цикл вірусу:
- вірус адсорбується до рецепторів клітини-мішені за допомогою глікопротеїнових фібрил, потрапляють у клітину шляхом ендоцитозу (за рахунок взаємодії пентону з клітинними інтегринами).
- роздягання вірусу, транспорт геному у ядро клітини.
- транскрипція ранніх генів, реплікація вірусного геному (вірусною ДНК-полімеразою).
- експресія пізніх генів, відбувається після реплікації, синтезуються переважно структурні білки.
- збірка віріонів, лізис клітини та вихід віріонів.
Білки, Ліпіди, Вуглеводи
Вірусний геном кодує більше 40 поліпептидів. Третина з них є структурними:
- білок II (109 kDa) — його тримери формують гексони.
- білок III (63 kDa) — 5 копій формують пентони.
- білок IIIa (64 kDa) — фосфопротеїн, 2 його мономери пронизують капсид на межі кожної грані.
- білок IV (62 kDa) — збираються у тримери, форм. глікопротеїнові фібрили.
- білок V (42 kDa) — мінорний коровий протеїн, зв'язується з геномом.
- білок VI (27 kDa) — фосфопротеїн, формує кільце під пентоном та гексонами, що його оточують.
- білок VII (22 kDa) — головний коровий протеїн.
- білок VIII (25 kDa) — фосфопротеїн, асоційований з внутрішньою стороною гексонів.
- білок IX (14 kDa) — зв'язаний з гексонами у центрі граней.
- білок X (10 kDa) — фосфопротеїн, зв'язаний з геномом, протеаза.
- ТР (75 kDa) — фосфопротеїн, ковалентно зв'язаний з 5’-кінцями ланцюгів ДНК.
Основними не структурними білками є DNApol (120 kDa) та DBP(59 kDa).
Вуглеводи: Білки фібрил та деякі не структурні білки — глікозильовані. Ліпідів не виявлено.
Антигенні властивості
Серотипи аденовірусів розрізняють за нейтралізацією. Поверхневі антигени, як правило, типоспецифічні. Гексони беруть участь у нейтралізації, фібрили у нейтралізації та інгібіції гемаглютиніну. Розчинні антигени, асоційовані з вірусними інфекціями, являють собою надлишкові капсидні білки, що не було використано. Як було показано у реакціях з моноклональними антитілами, гексони та інші антигени можуть нести численні епітопи, які можуть бути родо-, видо-, і навіть серотипоспецифічні. Родоспецифічні антигени розташовані на базальній поверхні гексону, в той час як серотипоспецифічні антигени розміщені на вузлових його ділянках.
Резистентність
Аденовіруси добре зберігаються при низьких температурах, а при 22 °С — упродовж двох тижнів. При 56 °C гинуть через 10 хвилин. Стійкі до етеру.
Біологічні властивості
Можуть уражати риб, рептилій, птахів, ссавців, людей. Деякі аденовіруси людини (переважно виду Human adenovirus C) спричинюють також продуктивні інфекції в клітинах деяких тварин (гризуни, жуйні). Деякі віруси спричинюють пухлини у різних видів. У 1962 році американський імунолог та вірусолог Д. Трентин з співавторами описали перший випадок індукції злоякісної пухлини у тварин патогенним вірусом людини — ним виявився аденовірус-12, що спричиняє пухлини в гризунів. Пізніше онкогенність аденовірусів у тварин багаторазово підтверджували інші дослідники, але його онкогенність для людей не доведена.
У ссавців аденовірусні інфекції звичайні, але маніфестація інфекції пов'язана з певними факторами (конкурентні інфекції). Собачий аденовірус спричинює хвороби у собак, епізоотії у лисиць, ведмедів, вовків, койотів та скунсів.
Первина репродукція аденовірусів проходить в епітеліальних клітинах слизової оболонки дихальних шляхів і кишечника, в кон'юнктиві ока і лімфоїдній тканині. За типом ураження чутливих клітин розрізняють три види інфекційного процесу:
- Літична або продуктивна інфекція (відбувається повна загибель клітини після виходу першої популяції віріонів, але інфекційними є 1-5 % віріонів).
- Персистуюча або хронічна інфекція (спостерігають при зменшеній швидкості репродукції вірусу, клітини встигають відновлюватися, або заміщатися утвореними клітинами)
- Онкогенна трансформація (виникають трансформовані злоякісні клітини, які починають хаотично ділитися).
Аденовіруси людини
Загальні відомості
Аденовіруси людей належать до роду Mastadenovirus. Добре розмножуються в культурах клітин людини. Збирання аденовірусу відбувається в ядрах клітин, де виникають характерні кристали, потім віріони з'являються у цитоплазмі. Цитопатичний ефект спостерігають через 24-96 годин, в залежності від серотипа вірусу. Аденовіруси мають два антигена — групоспецифічний розчинний антиген, який виявляють реакцією зв'язування комплементу та типоспецифічний антиген, який виявляють у реакціях нейтралізації та гальмування гемаглютинації. За антигенними та серологічними властивостями розрізняють серотипи, кожен з яких позначають цифрами 1, 2, 3, 4 тощо.
Епідеміологічні особливості у людей
Пряма або непряма передача вірусу відбувається через слиз ротоглотки, фекалії, очі чи сечу, в залежності від серотипу.
Джерело та резервуар вірусу — хвора людина. Хвороба передається (повітряно-крапельним механізмом передачі). Захворювання частіше за все мають спорадичний характер, але можуть спостерігатися спалахи.
Детальніші відомості з цієї теми ви можете знайти в статті Аденовірусна інфекція.
Клінічні прояви
Аденовіруси уражають слизові оболонки верхніх дихальних шляхів, спричинюють різні клінічні форми:
- аденовірусна хворобу (риніт, фарингіт, тонзиліт, ринофаринготонзиліт, трахеобронхіт) (серотипи 1, 2, 3, 5, 6, 7);
- фарингокон'юнктивальну гарячку (серотипи 3, 4, 7);
- епідемічний кератокон'юнктивіт (серотипи 8, 19, 37);
- пневмонію (серотипи 3, 7, 14, 21, 30);
- геморагічний цистит (серотипи 11, 21);
- гастроентерит (серотипи 40, 41 тощо);
- ураження нервової системи (енцефаліт, менінгоенцефаліт, полірадикулоневрит);
- захворювання при імунодефіцитах, у тому числі при СНІДі.
Деякі форми спричинює переважно один певний серотип. Захворювання продовжується 4-7 діб, закінчується одужанням та формуванням типоспецифічного імунітету. Кров людей, що одужали, містить віруснейтралізуючі та комплементзв'язуючі антитіла.
Детальніші відомості з цієї теми ви можете знайти в статті Аденовірусна інфекція.
Діагностика
Здійснюється за допомогою виділення вірусів та серологічних реакцій. Для виділення роблять змив зі слизових оболонок верхніх дихальних шляхів, кон'юнктиви або фекалій. Досліджуваним матеріалом заражають культури клітин. Спостереження проводять протягом 2 тижнів. Наявність вірусу та його приналежність до аденовірусів визначають досліджуючи цитопатичну дію. Типування проводять в реакції нейтралізації з типоспецифічними сироватками. Для серологічного діагнозу двічі беруть кров хворого в перші дні захворювання та в період одужання. З крові отримують сироватку та визначають наявність антитіл за допомогою реакцій нейтралізації, зв'язування комплементу та гальмування гемаглютинації. На сьогодні застосовують також полімеразну ланцюгову реакцію (ПЛР), яка дає можливість виявити ДНК вірусу в крові, мазку-відбитку з кон'юнктиви, мазку з ротової порожнини тощо.
Див. також
Джерела
- Медична мікробіологія, вірусологія, імунологія /підручник для студентів вищих медичних закладів/за редакцією В. П. Широбокова. Вінниця: Нова книга. 2011. — 951 стор.
- Інфекційні хвороби (підручник) (за ред. О. А. Голубовської). — Київ: ВСВ «Медицина». — 2012. — С. 778 — 12с. кольор. вкл. (О. А. Голубовська, М. А. Андрейчин, А. В. Шкурба та ін.)
- Возіанова Ж. І. Інфекційні і паразитарні хвороби: В 3 т. — К.: «Здоров'я», 2008. — Т.1.; 2-е вид., перероб. і доп. — 884 с.
- В. Д. Тимаков. Микробиология. — М.: Медицина, 1973. С. 432. (рос.)
Посилання
- Аденовіруси (Adenoviridae) [ 22 березня 2022 у Wayback Machine.] // ВУЕ
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Adenovirusi Dvi chastinki adenovirusu pid elektronnim mikroskopom Klasifikaciya virusiv Grupa I Rodina Adenoviridae Rodi Posilannya Vikishovishe Adenoviridae EOL 5048 NCBI 10508 Adenovirusi Adenoviridae rodina DNK vmisnih virusiv yaki sprichinyuyut gostri respiratorni zahvoryuvannya u lyudej i tvarin U lyudej mozhlivi rizni formi klinichnogo perebigu adenovirusnoyi infekciyi adenofaringokon yunktivalna garyachka izolovanij kon yunktivit atipova pnevmoniya tosho Zagalni vidomostiAdenovirusi mayut formu ikosaedriv diametrom 60 80 nm yaki mistyat priblizno 200 250 kapsomeriv Chastinki ne mayut zovnishnoyi obolonki Virusi skladayutsya z nukleyinovoyi kisloti ta bilkiv Lipidiv ne mistyat Rozmnozhuyutsya tilki v kulturah tkanin togo vidu tvarin u yakogo voni porodzhuyut zahvoryuvannya Mayut virazhenij tropizm do klitin epiteliyu Morfologiya virionivShema kapsidu adenovirusu Virioni mayut formu ikosaedra diametrom 70 90 nm sho skladayetsya z 252 kapsomeriv diametrom 7 9 nm Z nih 240 kapsomeriv utvoryuyut 20 riznostoronnih trikutnikiv kozhen maye po 6 susidnih kapsomeriv i tomu nazivayetsya geksonom Gekson pobudovanij z 3 6 molekul bilka II sho skladaye blizko 50 vid vsih bilkiv viriona Grupi z dev yati geksoniv zv yazani z dvoma dodatkovimi minornimi bilkami VII i IX Na dvanadcyati vershinah ikosaedra znahodyatsya bulavopodibni vistupi zavdovzhki vid 8 do 30 nm z golovkoyu na kinci rozmirom 4 nm Voni vidhodyat vid vershin dvanadcyati kapsomeriv sho mayut 5 susidnih Ci kapsomeri razom z vistupami nazivayutsya pentonami kapsomeri osnovoyu pentoniv nitki fibrami Vseredini kapsida znahoditsya sercevina z diametrom 66 nm sho yavlyaye soboyu pravilno organizovanu strukturu z 12 petel Vershini petel zbigayutsya z vershinami kapsida i na zrizi viriona sercevina utvoryuye figuru podibnu kvitci Petli utvoreni dezoksiribonukleoproteyidom sho skladayetsya z DNK i asocijovanogo z nim bilka VII Drugij vnutrishnij bilok V znahoditsya na zovnishnij poverhni petel U sercevini takozh lokalizovani bilki VI X GenomTip nukleyinovoyi kisloti linijna dsDNA kozhen lancyug na 5 kinci kovalentno zv yazanij z bilkom TR angl terminal protein mistit invertovani kincevi povtori u oboh lancyugah Rozmir 26 45 kbp Vmist G C par 33 7 63 8 Procesi transkripciyi replikaciyi i zbirki virioniv prohodyat v yadri Transkripciya vidbuvayetsya za uchastyu klitinnoyi RNK polimerazi II gen VA transkribuyetsya RNK polimerazoyu III koduye bilki sho prignichuyut sintez interferonu ta posilyuyut transkripciyu piznih geniv Sintezovani mRNK kepuyutsya ta poliadenilyuyutsya Cikl virusu virus adsorbuyetsya do receptoriv klitini misheni za dopomogoyu glikoproteyinovih fibril potraplyayut u klitinu shlyahom endocitozu za rahunok vzayemodiyi pentonu z klitinnimi integrinami rozdyagannya virusu transport genomu u yadro klitini transkripciya rannih geniv replikaciya virusnogo genomu virusnoyu DNK polimerazoyu ekspresiya piznih geniv vidbuvayetsya pislya replikaciyi sintezuyutsya perevazhno strukturni bilki zbirka virioniv lizis klitini ta vihid virioniv Bilki Lipidi VuglevodiVirusnij genom koduye bilshe 40 polipeptidiv Tretina z nih ye strukturnimi bilok II 109 kDa jogo trimeri formuyut geksoni bilok III 63 kDa 5 kopij formuyut pentoni bilok IIIa 64 kDa fosfoproteyin 2 jogo monomeri pronizuyut kapsid na mezhi kozhnoyi grani bilok IV 62 kDa zbirayutsya u trimeri form glikoproteyinovi fibrili bilok V 42 kDa minornij korovij proteyin zv yazuyetsya z genomom bilok VI 27 kDa fosfoproteyin formuye kilce pid pentonom ta geksonami sho jogo otochuyut bilok VII 22 kDa golovnij korovij proteyin bilok VIII 25 kDa fosfoproteyin asocijovanij z vnutrishnoyu storonoyu geksoniv bilok IX 14 kDa zv yazanij z geksonami u centri granej bilok X 10 kDa fosfoproteyin zv yazanij z genomom proteaza TR 75 kDa fosfoproteyin kovalentno zv yazanij z 5 kincyami lancyugiv DNK Osnovnimi ne strukturnimi bilkami ye DNApol 120 kDa ta DBP 59 kDa Vuglevodi Bilki fibril ta deyaki ne strukturni bilki glikozilovani Lipidiv ne viyavleno Antigenni vlastivostiSerotipi adenovirusiv rozriznyayut za nejtralizaciyeyu Poverhnevi antigeni yak pravilo tipospecifichni Geksoni berut uchast u nejtralizaciyi fibrili u nejtralizaciyi ta ingibiciyi gemaglyutininu Rozchinni antigeni asocijovani z virusnimi infekciyami yavlyayut soboyu nadlishkovi kapsidni bilki sho ne bulo vikoristano Yak bulo pokazano u reakciyah z monoklonalnimi antitilami geksoni ta inshi antigeni mozhut nesti chislenni epitopi yaki mozhut buti rodo vido i navit serotipospecifichni Rodospecifichni antigeni roztashovani na bazalnij poverhni geksonu v toj chas yak serotipospecifichni antigeni rozmisheni na vuzlovih jogo dilyankah RezistentnistAdenovirusi dobre zberigayutsya pri nizkih temperaturah a pri 22 S uprodovzh dvoh tizhniv Pri 56 C ginut cherez 10 hvilin Stijki do eteru Biologichni vlastivostiMozhut urazhati rib reptilij ptahiv ssavciv lyudej Deyaki adenovirusi lyudini perevazhno vidu Human adenovirus C sprichinyuyut takozh produktivni infekciyi v klitinah deyakih tvarin grizuni zhujni Deyaki virusi sprichinyuyut puhlini u riznih vidiv U 1962 roci amerikanskij imunolog ta virusolog D Trentin z spivavtorami opisali pershij vipadok indukciyi zloyakisnoyi puhlini u tvarin patogennim virusom lyudini nim viyavivsya adenovirus 12 sho sprichinyaye puhlini v grizuniv Piznishe onkogennist adenovirusiv u tvarin bagatorazovo pidtverdzhuvali inshi doslidniki ale jogo onkogennist dlya lyudej ne dovedena U ssavciv adenovirusni infekciyi zvichajni ale manifestaciya infekciyi pov yazana z pevnimi faktorami konkurentni infekciyi Sobachij adenovirus sprichinyuye hvorobi u sobak epizootiyi u lisic vedmediv vovkiv kojotiv ta skunsiv Pervina reprodukciya adenovirusiv prohodit v epitelialnih klitinah slizovoyi obolonki dihalnih shlyahiv i kishechnika v kon yunktivi oka i limfoyidnij tkanini Za tipom urazhennya chutlivih klitin rozriznyayut tri vidi infekcijnogo procesu Litichna abo produktivna infekciya vidbuvayetsya povna zagibel klitini pislya vihodu pershoyi populyaciyi virioniv ale infekcijnimi ye 1 5 virioniv Persistuyucha abo hronichna infekciya sposterigayut pri zmenshenij shvidkosti reprodukciyi virusu klitini vstigayut vidnovlyuvatisya abo zamishatisya utvorenimi klitinami Onkogenna transformaciya vinikayut transformovani zloyakisni klitini yaki pochinayut haotichno dilitisya Adenovirusi lyudiniZagalni vidomosti Adenovirusi lyudej nalezhat do rodu Mastadenovirus Dobre rozmnozhuyutsya v kulturah klitin lyudini Zbirannya adenovirusu vidbuvayetsya v yadrah klitin de vinikayut harakterni kristali potim virioni z yavlyayutsya u citoplazmi Citopatichnij efekt sposterigayut cherez 24 96 godin v zalezhnosti vid serotipa virusu Adenovirusi mayut dva antigena grupospecifichnij rozchinnij antigen yakij viyavlyayut reakciyeyu zv yazuvannya komplementu ta tipospecifichnij antigen yakij viyavlyayut u reakciyah nejtralizaciyi ta galmuvannya gemaglyutinaciyi Za antigennimi ta serologichnimi vlastivostyami rozriznyayut serotipi kozhen z yakih poznachayut ciframi 1 2 3 4 tosho Epidemiologichni osoblivosti u lyudej Pryama abo nepryama peredacha virusu vidbuvayetsya cherez sliz rotoglotki fekaliyi ochi chi sechu v zalezhnosti vid serotipu Dzherelo ta rezervuar virusu hvora lyudina Hvoroba peredayetsya povitryano krapelnim mehanizmom peredachi Zahvoryuvannya chastishe za vse mayut sporadichnij harakter ale mozhut sposterigatisya spalahi Detalnishi vidomosti z ciyeyi temi vi mozhete znajti v statti Adenovirusna infekciya Klinichni proyavi Adenovirusi urazhayut slizovi obolonki verhnih dihalnih shlyahiv sprichinyuyut rizni klinichni formi adenovirusna hvorobu rinit faringit tonzilit rinofaringotonzilit traheobronhit serotipi 1 2 3 5 6 7 faringokon yunktivalnu garyachku serotipi 3 4 7 epidemichnij keratokon yunktivit serotipi 8 19 37 pnevmoniyu serotipi 3 7 14 21 30 gemoragichnij cistit serotipi 11 21 gastroenterit serotipi 40 41 tosho urazhennya nervovoyi sistemi encefalit meningoencefalit poliradikulonevrit zahvoryuvannya pri imunodeficitah u tomu chisli pri SNIDi Deyaki formi sprichinyuye perevazhno odin pevnij serotip Zahvoryuvannya prodovzhuyetsya 4 7 dib zakinchuyetsya oduzhannyam ta formuvannyam tipospecifichnogo imunitetu Krov lyudej sho oduzhali mistit virusnejtralizuyuchi ta komplementzv yazuyuchi antitila Detalnishi vidomosti z ciyeyi temi vi mozhete znajti v statti Adenovirusna infekciya Diagnostika Zdijsnyuyetsya za dopomogoyu vidilennya virusiv ta serologichnih reakcij Dlya vidilennya roblyat zmiv zi slizovih obolonok verhnih dihalnih shlyahiv kon yunktivi abo fekalij Doslidzhuvanim materialom zarazhayut kulturi klitin Sposterezhennya provodyat protyagom 2 tizhniv Nayavnist virusu ta jogo prinalezhnist do adenovirusiv viznachayut doslidzhuyuchi citopatichnu diyu Tipuvannya provodyat v reakciyi nejtralizaciyi z tipospecifichnimi sirovatkami Dlya serologichnogo diagnozu dvichi berut krov hvorogo v pershi dni zahvoryuvannya ta v period oduzhannya Z krovi otrimuyut sirovatku ta viznachayut nayavnist antitil za dopomogoyu reakcij nejtralizaciyi zv yazuvannya komplementu ta galmuvannya gemaglyutinaciyi Na sogodni zastosovuyut takozh polimeraznu lancyugovu reakciyu PLR yaka daye mozhlivist viyaviti DNK virusu v krovi mazku vidbitku z kon yunktivi mazku z rotovoyi porozhnini tosho Div takozhAdenovirusna infekciyaDzherelaMedichna mikrobiologiya virusologiya imunologiya pidruchnik dlya studentiv vishih medichnih zakladiv za redakciyeyu V P Shirobokova Vinnicya Nova kniga 2011 951 stor Infekcijni hvorobi pidruchnik za red O A Golubovskoyi Kiyiv VSV Medicina 2012 S 778 12s kolor vkl O A Golubovska M A Andrejchin A V Shkurba ta in ISBN 978 617 505 214 3 Vozianova Zh I Infekcijni i parazitarni hvorobi V 3 t K Zdorov ya 2008 T 1 2 e vid pererob i dop 884 s ISBN 978 966 463 012 9 V D Timakov Mikrobiologiya M Medicina 1973 S 432 ros PosilannyaAdenovirusi Adenoviridae 22 bereznya 2022 u Wayback Machine VUE