Франція — одна з найбільших країн Європи та Західної Європи зокрема. В доісторичні часи її населяли різноманітні племена та народи, зокрема такі як лігури, аквітани. Починаючи з 3 — го тис. до н. е. зі сходу на її землі почали проникати племена індоєвропейської мовної сім'ї. Представники цієї сім'ї — кельти в 6 — 5 ст. до н. е. завершили переважно завоювання території сучасної Франції. Відтоді вона мала назву Галлія. Край пануванню кельтів поклало римське завоювання в 1 ст. до н. е. на чолі з Юлієм Цезаром. В результаті змішування мови місцевого населення з латинською мовою римлян виникла мова романської групи, яка зараз зветься французька мова. Під час розпаду Західної Римської імперії Галлію завоювали германські племена, найсильнішими з яких виявились франки. Від їх назви Галлію почали називати також і Францією. Як держава і нація Франція остаточно сформувалась у середні віки. З приходом нового часу Франція стала також великою колоніяльною державою. Сучасний політичний устрій Франції сформувала Французька революція.
Давні часи
Поява першої людини на території сучасної Франції датується періодом Середнього палеоліту (40000 — 90000 років тому). Перших мешканців змінили в Кам'яну добу кроманьйонці, які з'явилися приблизно 25000 років тому і своєю чергою були витіснені 16000 років опісля людьми епохи неоліту. Кремнієві наконечники і знаряддя праці замінені на залізні, коли між 1500 і 500 рр. до н.е. з'явилися кельтські племена.
Середньовіччя
Середньовіччя ознаменувалося нескінченними битвами за владу між франкськими династіями.
406 р. — початок вторгнення германських племен. Територія залишалася під владою римлян до 5 ст. н. е., коли франки та інші німецькі племена завоювали регіон.
497 р. — утворення Франкської держави. Середні віки ознаменувалися нескінченними битвами за владу між франкськими династіями.
Карл І Великий правив з 768 по 814 рік і припинив розбрат, значно розширивши кордони свого королівства, а у 800 році зажадав корону Священної Римської Імперії.
843 р. — у складі Західно-Франкського королівства.
987 р. — одержала трон Капетіанська династія у Західно-Франкського королівства, яке стало Францією.
XI ст. — настав час відродження і процвітання наук, попри триваючі війни з Англією. У цей же час країна втягнута в Хрестові походи — священну війну, яку веде Церква з нехристиянськими народами Сходу.
Назва «Франція» згадується з ХІ ст. Вона походить від латинського Regnum Francorum — «Королівство Франків». Французькі королі ІХ-XIV ст.ст. часто отримували прізвиська, які характеризували їх правління або особу. Наприклад: Людовик Благочестивий, Карл II Лисий, Роберт II Побожний, Людовик VI Товстий, Людовик VII Молодий, Людовик IX Святий, Філіп III Відважний, Філіп IV Красивий, Жан II Добрий.
1226—1270 р. — централізація держави за Людовика IX.
1302 р. — перший французький парламент — Генеральні штати.
Початок XV ст. — кінець Капетіанської династії.
1337—1453 р. — «Столітня війна» з Англією. Національний дух військ значно піднесла 17-річна дівчина, Жанна д'Арк, яка в 1429 році об'єднала французькі війська для захисту Орлеана. Її було схоплено, передано в руки англійців та засуджено. Загинула вона на багатті у місті Гавр за єресь.
1453 — «Столітня війна» з Англією завершилася перемогою Франції, Англійці були вигнані з усіх французьких земель (за винятком Кале). Релігійні і політичні переслідування, кульмінацією яких стали Релігійні війни (1562-98 рр.), продовжували Францію протягом всього XVI ст.
XV ст. — приєднання до Франції Бургундії, Пікардії, Провансу, Бретані. Завершення територіального об'єднання країни.
У 1572 році, в Парижі, під час різні на Карнавалі у Варфоломіївську Ніч було вбито близько 3000 гугенотів. Пізніше гугенотам були гарантовані релігійні, цивільні і політичні права.
У 1574 р. королем Франції став Генріх III. Його вбив фанатик-чернець у 1589 р., але перед смертю він встиг оголосити своїм наступником Генріха Наваррського (Генріха IV). Він був протестантом і не здобув визнання французів. У 1593 р. Генріх IV відрікся від протестантської релігії і з словами «Париж вартий меси» прийняв католицизм.
1648 р. — Ельзас увійшов до складу Франції.
Новий час
На початку XVII ст. країна потрапила під владу кардинала Рішельє, який домігся утворення абсолютної монархії і затвердив панування Франції в Європі.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk0yTDFKMWFYUmxjbkJ2Y25SeVpYUmZURzlrWlhkcGFtdGZXRWxXTG1wd1p5OHlOREJ3ZUMxU2RXbDBaWEp3YjNKMGNtVjBYMHh2WkdWM2FXcHJYMWhKVmk1cWNHYz0uanBn.jpg)
У XVII ст. відбулася 30-річна війна з Австрією та Іспанією, кардинал Рішельє був призначений прем'єр-міністром. Після смерті його змінив італієць Мазаріні. Після смерті Мазаріні Людовик XIV («Король-Сонце»), який прийшов до влади, відмовився від прем'єр-міністрів і сам правив країною. При ньому королівський двір перенесено з Парижа в збудований у Версалі палац. Час правління Людовика XIV — час Мольєра, Лафонтена, Корнеля і Расіна. На поточні політичні події впливали придворні дами (пані де Помпадур). Людовик XIV вів сповнене розвагами життя. Перед смертю він сказав правнуку, Людовику XV: «Я дуже любив війну і будівлі. Не наслідуйте мене в цьому. Спробуйте допомогти своєму народу, чого я, на жаль, не зміг зробити».
XVIII ст. — епоха Просвітництва (Дідро, Вольтер, Руссо, Монтеск'є), ідеї встановлення «царства розуму».
Революція 1789—1794
14 липня 1789 паризька чернь штурмувала Бастилію — символ деспотизму. Революцією керували помірковано налаштовані лідери, але згодом до влади прийшли радикальні якобінці на чолі з Робесп'єром, Дантоном і Маратом. У липні 1790 року підписаний договір між Австрією, Росією, Іспанією і Пруссією про поділ французьких територій, укладений у Павії в липні 1791 року.
1792 р. — проголошення Франції республікою (перша Республіка), фактично здійснюючи диктаторський контроль над країною (Директорія). 1793 р. — скасування кріпосного права. Настав час Влади Терору (1793-94 рр.), коли були введені масові страти і закриті церкви. Революція обернулася проти своїх лідерів, страчених на гільйотині.
Наполеон
1799 р. — державний переворот Наполеона Бонапарта. Наполеон Бонапарт. Прославившись завдяки ряду блискучих перемог за кордоном, Наполеон привласнив собі найвищу владу в 1799 році.
1804 р. — Бонапарт приймає титул імператора Франції — Наполеон І. Почалася нескінченна серія воєн (Наполеонівські війни), внаслідок яких Франція домоглася контролю над значною частиною Європи. Франція — найвпливовіша держава в скореній нею Європі.
1812 р. — похід у Росію і загибель «Великої армії». Закінчилося все катастрофічною кампанією проти Росії у 1812 році, яка призвела до повалення Бонапарта і висилки його на крихітний середземноморський острів Ельба.
1814 р. — російські війська в Парижі. Реставрація Бурбонів.
1815 р. — повернення до влади Наполеона («Сто днів») і його остаточна катастрофа (битва під Ватерлоо). Франція повернута до дореволюційних границь. Англійці заслали Бонапарта на південно-атлантичний острів Святої Єлени, де він і помер у 1821 році.
Наполеона поважають у Франції як національного героя. Він опублікував Цивільний Кодекс Законів (Закон Наполеона), який покладено в основу системи законів сучасної Франції.
Реставрація та 2 і 3 республіки
1830 р. — революція і встановлення буржуазної монархії.
1848 р. — нова революція і проголошення Другої республіки.
1852 р. — імператор Наполеон ІІІ відродив монархію.
1853—1856 р. — участь Франції в Кримській війні проти Росії.
1870—1871 р. — поразка Франції у франко-пруській війні.
1870 — Третя Республіка створила державу з республіканськими традиціями.
1871 р. — Паризька комуна і її падіння.
1875 р. — прийнята конституція Третьої республіки.
XIX в. — завершення створення колоніальної імперії Франції.
XX століття
1914—1918 — Перша світова війна, понад мільйон солдатів убитими, падіння рівня промислового виробництва. Франція повернула Ельзас і Лотарингію, одержала Саарську область, Того і Камерун.
1939—1945 — Друга світова війна. Під час війни Франція була окупована німецькими військами (1940 — 1944) і чинила опір. 6 червня 1944 союзницькі війська висадилися на берегах Нормандії і незабаром звільнили Париж.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelEzTDFacFkyaDVYMFp5WVc1alpWOTFhM0l1WjJsbUx6STFNSEI0TFZacFkyaDVYMFp5WVc1alpWOTFhM0l1WjJsbS5naWY=.gif)
1940—1944 Режим Віші — режим маршала Анрі Петена.
1946 — встановлена четверта (IV) республіка, яка зіткнулася з проблемами деколонізації (війна в Індокитаї, хвилювання в Тунісі, Марокко та Алжирі).
Четверта республіка
Економічний розвиток Франції проходив украй нерівномірно. Лише в 1948 році обсяг промислового виробництва перевищив довоєнні показники. Наступного року було скасовано карткову систему, досягнуто рівня національного доходу, який Франція мала напередодні другої світової війни. 1950 року виробництво продукції сільського господарства зрівнялося з довоєнним рівнем. До 1948 року країна не могла подолати дефіциту в державному бюджеті.
Прийняття Францією плану Маршала і отримання триміліардної допомоги стимулювало темпи економічного розвитку (крім цього, близько 2 млрд доларів вона одержала за попередніми франко-американськими угодами). Початок 50-х років ознаменувався стабілізацією франка та цін. Обсяг промислового виробництва з 1952 по 1955 рік зріс на 27 відсотків, а у 1957 році він удвічі перевершив довоєнний рівень. Особливо швидко розвивались нові галузі: електроніка, нафтохімія, літакобудування, автомобілебудування.
Сільське господарство розвивалося повільніше, ніж промисловість. Його продукція перевершила 1957 року довоєнний рівень лише на 15 відсотків. Відбувалася, хоч і повільними темпами, технічне переозброєння сільськогосподарського виробництва (електрифікація, механізація, хімізація). Водночас тривала концентрація земельної власності. Франція стала значним експортером продовольства.
Вивіз капіталу за кордон скоротився і здійснювався у формі продуктивного, а не позичкового. Основна маса капіталовкладень тепер припадала на промисловість, сільське господарство й торгівлю в самій Франції. Французький капіталізм втрачав свій лихварський характер.
Важливою рисою французької економіки післявоєнного часу став швидкий розвиток державно-монополістичного капіталізму. Так, у державному секторі вироблялося 20 відсотків промислової продукції, націоналізовані банки зосереджували в своїх руках 35-40 відсотків капіталовкладень. Набуло поширення «державне програмування» економіки, що охоплювало як державний, так і приватний сектор. З 1946 року у Франції функціонує Генеральний секретаріат з планування, який розробляє плани економічного розвитку країни. Правда, французька система «програмування економіки» мас не обов'язковий, а рекомендаційний характер.
В 1947 році уряд приймає перший в історії Франції загальний план модернізації і реконструкції народного господарства, відомий під назвою «плану Монне» (за прізвищем його ініціатора). Після виконання «плану Монне» був розроблений «другий план» (1951-1957), над реалізацією якого країна працювала до кінця Четвертої республіки. Ці плани передбачали низку преференцій для новітніх галузей (кредити, контракти, забезпечення сприятливих податкових пільг тощо). В роки Четвертої республіки націоналізацію було припинено.
За переписом 1954 року понад 37 відсотків активного населення було зайнято в промисловості, понад 35-у сфері обслуговування, 28 — в сільському господарстві. Процес індустріалізації і урбанізації Франції прискорився, хоча його темпи відставали від аналогічних процесів у США, Японії, ФРН.
Наприкінці 1940-х років сталися важливі зміни у сфері трудових відносин: запроваджено 40-годинний робочий тиждень, оплачувані відпустки (до трьох тижнів), рівність в оплаті праці чоловіків та жінок, розширено мережу соціального страхування і допомоги безробітним. Проте у 1950-х роках ситуація змінилася. Правлячі партії зробили ставку на систему вільного підприємництва, лібералізацію ринкових відносин, тоді як структурна перебудова економіки, спричинена НТР. вимагала чіткого стратегічного планування, збільшення інвестицій, широкого залучення науково-технічних кадрів. Це спричинило відставання Франції за динамізмом розвитку від провідних світових держав, скорочення французького експорту на світовому ринку, загострення соціальної напруги в країні.
Розпад тристоронньої лівоцентристської коаліції. Діяльність урядів «третьої сили». Через рік після прийняття Конституції Четвертої республіки урядова коаліція, яка склалася з СФЮ, МРП і ФКП розпалася. 5 травня 1947 року прем'єр-міністр П.Рамадьє опублікував декрет про усунення з уряду міністрів-комуністів. яким інкримінували недотримання правил «урядової солідарності». Національні збори більшістю голосів схвалили це рішення.
Слід нагадати, що у перші повоєнні роки ФКП, 75 тисяч членів якої полягло в боротьбі за визволення країни, залишалася найчисленнішою та найвпливовішою серед інших компартій Заходу. Правда, її стратегію і тактику визначала Москва, хоч вказівок щодо організації у найближчому майбутньому збройного повстання для захоплення влади в країні, чи створення комуністичного «контруряду» у московських директивах того часу не виявлено. Під час війни та у перші повоєнні роки французькі комуністи за вказівкою Москви співробітничали з голлістами і цим зміцнили свій політичний вплив як провідна національна сила. Вони виступали активними провідниками радянської зовнішньої політики, її знаряддям.
Перші конфлікти в трипартійній системі виникли з приводу зовнішньополітичного курсу уря;.у П.Рамадьє, який солідаризувався з Великою Британією та США. підтримував «доктрину Трумена». Міністри-комуністи виступили проти цього курсу, так само як і проти урядових методів колоніальної політики. Та найгострішими виявилися розбіжності в царині соціально-економічних проблем.
У квітні 1947 року застрайкували робітники заводу «Рено», вони вимагали підвищення зарплати. Комуністи підтримали ці вимоги. їхні партнери по урядовій коаліції, СФЮ та МРП. виступили проти підвищення зарплати, мотивуючи свою позицію необхідністю боротьби зі зростанням цін, які з 1946 по 1957 рік зросли в 25 разів, тоді як зарплата за цей час збільшилася лише в 21 раз. тобто існувало відставання зарплати від рівня цін.
Зміна внутрішньополітичного становища у Франції та послаблення позицій комуністів у травні 1947 року викликали занепокоєння і невдоволення Кремля. З червня В.Молотов дав вказівку радянському посольству в Парижі запроси ти М.Тореза (лідера ФКП) та ознайомити його з листом секретаря ЦК ВК11(б) А.Жданова, в якому вказувалося, що французькі комуністи без погодження з Москвою припустилися помилки, проголосувавши в парламенті 4 травня 1947 року проти політики уряду П.Рамадьє в сфері заробітної плані. На думку дослідників, самовільна акція лідерів ФКП стала однією з причин відновлення Комінтерну, покликаного посилити координацію дій керівництва зарубіжних компартій з Кремлем.
Через рік після своєї відставки генерал де Голль кинув виклик Четвертій республіці і розпочав відкриту боротьбу за втілення в життя своїх ідей. Так почався другий етан голлістського руху, названого «політичним голлізмом», або «опозиційним голлізмом». У квітні 1947 року екс-прем'єр, будучи противником партій, виступив із заявою про створення під своїм керівництвом надкласової організації (асоціації) — Об'єднання французького народу (РГІФ), завдання якого полягало у боротьбі за реформу конституції в дусі ідей, виголошених в Байо. Вже наприкінці літа того ж 1947 року РПФ нараховувало 1 млн осіб. Генерал поставився схвально до усунення комуністів з уряду, назвав їх «сепаратистами» і звинуватив у зраді національних інтересів країни. Таким чином, антикомунізм став невіддільною частиною настанов РПФ.
Деголлівське об'єднання не мало програми у звичному розумінні цього слова, заміняли її ідеї генерала, які дістали назву голлізму. Ще в роки війни де Голль зрозумів неможливість відновлення довоєнних порядків, а тому наполягав на необхідності серйозних змін у керівництві економікою і політикою. Суть його головних ідей відзеркалювали слова «нація», «сильна держава», «велика Франція», «соціальні реформи».
Висхідним пунктом деголлівської доктрини була ідея «нації». Згідно з цією націоналістичною тенденцією де Голль вважав головною силою історичного процесу не класи, а нації. Класові інтереси, з його точки зору, мають приватний характер і тому їх слід підпорядковувати загальнонаціональним, виразником яких є держава. Щоб держава могла успішно відстоювати загальнонаціональні інтереси, вона повинна бути «сильною», тобто мати широкі повноваження і якнайменше залежати від партій. Боротьба партій і класів, на думку де Голля, підриває стабільність і авторитет уряду, послаблює націю, а отже, є шкідливою. Лише сильна держава, що спирається на підтримку всієї нації, здатна спрямувати її до вищої мети — «величі». Важливим елементом політики, спрямованої на створення «сильної держави», «згуртування нації і досягнення величі», де Голль вважав соціальні реформи. До їх числа він відносив: відновлення всіх демократичних свобод, часткову націоналізацію, державний контроль над економікою, систему соціального страхування, покращення умов праці. Провідне зовнішньополітичне завдання голлізму зводилося до розв'язання проблеми національної незалежності.
Структура РПФ характеризувалася строгою централізацією та авторитаризмом, подібно до ФКГІ, все підпорядковувалося владі та ідеям його фундатора. В жовтні 1947 року РПФ взяла участь у муніципальних виборах і тріумфально перемогла, отримавши 40 відсотків голосів виборців. Проте головну ставку було зроблено на участь та перемогу на парламентських виборах, які припали на 1951 рік. Генерал домагався влади, але законним шляхом. Ще задовго до виборів він закликав до добровільно розпустити Національні збори. Несподіванкою для голлістів став новий виборчий закон, схваленні! Національними зборами напередодні виборів. Він передбачав заміну пропорційної системи виборів мажоритарною з правом апарантування, тобто можливістю партій укладати між собою угоди про об'єднання з метою отримати додаткові парламентські мандати. Генерал де Голль, як відомо, був принциповим супротивником будь-яких угод з політичними партіями і наполягав на тактиці «принципової опозиції», "відмови від співпраці з правлячими партіями. Хоча РПФ виборола на парламентських виборах до Національних зборів 118 мандатів, тобто більше ніж будь-яка інша партія (ФКГІ -103; СФЮ — 104; МРП — 85). але не набрала абсолютної більшості, необхідної для формування уряду. До того ж у таборі голлістів зростало невдоволення авторитаризмом генерала, що спричинило кадрові перестановки в об'єднанні, падіння впливу РПФ та врешті-решт його розпуск 1955 року.
Для блокування впливу комуністів та деголлівців в урядових колах виникла ідея «третьої сили». Суть її полягала в тому, що так звані «справжні республіканці» повинні були відстоювати середню лінію між комуністами і деголлівцями, виступати як проти перших, так і проти других. До нової урядової коаліції увійшли центристські партії: СФЮ, МРП і радикали. 1951 року місце соціалістів в уряді зайняли «помірковані», або «незаможні» (права партія, яка виникла 1948 року). Соціалісти перейшли в опозицію через незгоду із законом про субсидії релігійним школам.
Правоцентристська коаліція залишалася при владі до 1955 року. Повернення до влади в другій половині 1950-х років соціалістів не поліпшило справи: Четверта республіка переживала перманентні урядові кризи (з 1946 по 1958 рік змінилося 14 урядів), нестабільність урядового курсу, неспроможність розв'язати нагальні проблеми. Разом з тим уряди «третьої сили» припинили судові процеси проти вішістів. Ті з них, хто ще перебував у в'язницях, вийшли на волю. На 1951 рік було амністовано 24 тисячі вішістів із 40 тисяч засуджених.
Наприкінці 1940-х — першій половині 1950-х років відбулося ряд страйків. Найбільшим був виступ шахтарів восени 1948 року, які вимагали введення рухомої шкали зарплати. В лютому 1950 року уряд прийняв закон про колективні договори, в яких визначався мінімум зарплати. Після тритижневих страйків улітку 1953 року за участю 4 млн осіб уряд змушений був підвищити страйкарям заробітну платню.
Міжнародне становище та зовнішня політика. Найдошкульнішими для урядів Четвертої республіки виявилися зовнішньополітичні проблеми, які врешті-решт привели до її падіння. В першій половині 1950-х років головними серед них стали дві: переозброєння Західної Німеччини та колоніальні війни.
У роки Четвертої республіки відбулася зміна зовнішньополітичної орієнтації Франції. Спершу, за Тимчасового режиму, вона намагалася бути сполучною ланкою між СРСР та США. Після відставки де Голля країна переходить до односторонньої орієнтації на англо-американський блок та західноєвропейську інтеграцію.
Так, у березні 1948 року Франція виступала одним із фундаторів Західного союзу (Брюссельський пакт) — договору про військову, економічну, культурну співпрацю; цього ж року вона започаткувала свою участь у плані Маршлла; навесні 1949 року в обмін на гарантію приєднання Саару погодилася на створення Тризонії, НАТО та Ради Європи. Доповідаючи в Національних зборах про заснування Організації Північноатлантичного договору (НАТО), міністр закордонних справ Робер Шуман запевнив, що НАТО буде знаряддям контролю над Німеччиною, яка ніколи не матиме змоги переозброюватися. 1950 року Франція з метою контролю над відновленням промислового потенціалу Західної Німеччини ініціювала створення Європейського об'єднання вугілля і сталі (ЄОВС); у 1954-1955 роках погодилася замість відхиленого у 1952 році Національними зборами проєкту «Європейського оборонного товариства»' на ремілітаризацію ФРН та її прийняття до НАТО (у відповідь СРСР анулював радянсько-французький договір про союз і взаємну допомогу від 1944 року).
Проте у другій половині 1950-х років ініціативу у подальшому розвитку інтеграційних процесів перебирають ФРН та країни Бенілюксу, які відіграли провідну роль і організації 1957 року на основі ЄОВС Європейського економічного товариства («Спільний ринок»). Франція втрачала свою роль, вплив та самостійність на міжнародній арені.
Колоніальні війни, які вели уряди Четвертої республіки, руйнували її структури і врешті-решт призвели до краху імперії. Франція була другою за значенням після Британії світовою колоніальною імперією. Якщо в метрополії після другої світової війни проживало 43 млн осіб, то в колоніях — 52 млн.
Уряди періоду Четвертої республіки прагнули шляхом воєн та репресій попередити розпад імперії. В перші повоєнні роки Франція намагалася придушити національно-визвольний рух в Індокитаї — в Лаосі та Камбоджі. 1946 року вона почала війну у В'єтнамі, яка завершилась 1954 року, але безрезультатно для метрополії. Щороку на цю війну витрачалося 100 млрд франків. За сім років воєнних дій у В'єтнамі загинуло 320 тис. французьких солдатів та офіцерів.
За цих умов найбільш далекоглядні політики пропонували переглянути колоніальну політику Франції в дусі неоколоніалізму, закликали відмовитися від безнадійних спроб силою зброї придушити національно-визвольну боротьбу і перейти до дипломатичних переговорів, надання політичної незалежності колишнім колоніям і таким чином зберегти економічні позиції метрополії. Провісником цього курсу став радикал П'єр Мендес-Франс, який очолив уряд навесні 1954 року. Цього ж році він ініціював переговори з В'єтнамом, які завершилися визнанням його незалежності, як і Лаосу та Камбоджі, зобов'язанням вивести упродовж 1954-1956 років французькі війська з регіону.
Міжпартійні суперечки, різні підходи в царині зовнішньої та колоніальної політики спричинили розкол у партії радикалів, поставили на грань розколу і партію французьких соціалістів. Саме ці обставини спричинили припинення повноважень Національних зборів та їхній розпуск у листопаді 1955 року, а, отже, й призначення дострокових парламентських виборів на січень 1956 року.
Участь у парламентських виборах 1956 року взяли дві провідні політичні сили: ФКГ1 та Республіканський фронт (блок соціалістів, радикалів, частини деголлівців) і Демократичний і соціалістичний союз Опору (ЮДСР) на чолі з Франсуа Міттераном. Жодне із угруповань не вибороло абсолютної підтримки з боку виборців (ФКП — одержала 150 мандатів; СФЮ — 95; радикали з ЮДСР — 91, МРП — 73, «незалежні» — 95, деголлівці — 21 мандат). Відкинувши пропозицію французьких комуністів щодо створення трипартійного уряду, лідери Республіканського фронту сформували уряд меншості, що зумовило хронічну нестабільність наступних урядів (з 1 лютого 1956 року і до падіння Четвертої республіки — 28 травня 1958 року змінилося чотири прем'єри.) Для урядів, що формувалися після парламентських виборів, 1956 року, каменем спотикання виявилася саме колоніальна політика. Надавши незалежність Тунісу та Марокко, вони спіткнулися на алжирській проблемі.
Слід нагадати, що Алжир був однією з найперших колоній Франції — з 1830 року. Тут проживало, окрім 9 млн арабського населення. 1 млн. 200 тисяч осіб європейців, переважно французів, у володінні яких були найкращі землі, промисловість, торгівля. Не дивно, що в метрополії Алжир розглядали як невіддільну частину Франції (на зразок Ельзасу та Лотарингії), він мав статус заморського департаменту. Коли 1954 року в Алжирі розпочався національно-визвольний рух за незалежність, усі французькі політичні партії, окрім ФКП. наполягали на його збройному придушенні. Проти алжирських повстанців діяла півмільйонна французька армія. Перший уряд, сформований після початку алжирських подій 1956 року, очолюваний соціалістом Гі Молле пообіцяв мирне розв'язання проблеми Алжиру, але натомість пішов на розширення воєнних операцій в регіоні. Окрім цього, уряд Гі Молле втягнувся ще в одну серйозну зовнішньополітичну авантюру — у війну разом з Англією та Ізраїлем проти Єгипту, лідер якого Гамаль Абдель Насер здійснив націоналізацію Суецького каналу, внаслідок чого арабські держави бойкотували Францію, зменшивши на третину необхідні їй поставки нафти. Для Четвертої республіки зима 1957 року виявилася суворою: нестача бензину, застиглі шеренги автомобілів, зростання цін. До цього додалися страйки, пік яких припав на той же 1957 рік.
8 лютого 1958 року стався новий інцидент. Французька авіація бомбардувала на кордоні з Алжиром туніське селище Сакієт-Сіді-Юсеф, в якому перебували алжирські повстанські з'єднання. Бомбардування, мало виправдане з погляду міжнародного права, призвело до жертв серед мирного населення і викликало обурення в усьому світі, а також з боку французької громадськості. США та Велика Британія, ставлячись до Франції як до другорядної держави, запропонували створити спеціальну комісію для розгляду конфлікту, що було розцінено у французьких політичних колах як втручання у внутрішні справи держави. Одночасно з цим уряд Фелікса Гайяра, переживаючи суттєві економічні труднощі, запросив у США позику в 650 млн доларів взамін на право дислокації на французькій території американських ракетних баз. 15 квітня 1958 року уряд Ф.Гайяра подав у відставку, започаткувавши травневу урядову кризу, яка закінчилася 13 травня обранням нового прем'єра, члена МРП П'єра Пфлімлена. Це був останній уряд Четвертої республіки, який впав 28 травня 1958 року. Почалася «операція воскресіння де Голля».
1949 — вступ у блок НАТО.
1945-1954 — Війна у В'єтнамі і втрата Індокитаю.
П'ята республіка
- [fr]
1954 — початок війни в Алжирі.
1956 — Франція взяла участь у нападі на Єгипет (разом з Англією й Ізраїлем).
1957 — Франція стала членом ЄЕС.
1958 — у Франції генералом де Голлем встановлена п'ята (V) республіка.
1962 — Евіанські угоди про мир в Алжирі і втрата цієї колонії.
Після смерті Франсуа Міттерана (він помер у січні 1996 року), Президентом країни став Жак Ширак. Рішення президента про проведення ядерних випробувань на Полінезійському острові Муруроа та сусідньому атолі було визнане у самій Франції і за кордоном як образливе і незаконне. Випробування, оголошені Шираком «останніми», негативно вплинули на дипломатичні відносини Франції з країнами Тихого океану. Французькі тихоокеанські і Карибські колонії забили на сполох, вимагаючи незалежності.
1996 — припинення випробувань ядерної зброї в атмосфері.
2007 року Президентом Франції стає Ніколя Саркозі.
2011 року група Total отримала скоригований чистий прибуток у розмірі 13,9 млрд євро завдяки дуже високим цінам на чорне золото (максимум 147 доларів за барель) та активним операціям з переробки, внаслідок чого пролунали заклики до «націоналізації», звинувачення Total у накопиченні прибутку «за рахунок французів, які щодня бачать, як зростають ціни на бензин», мовляв, Total «сплачує лише 2,5 % корпоративного податку у Франції», тоді як малі та середні підприємства «платять понад 30 % податку на свій прибуток». 2014 року було прийнято [fr], з модернізованим оподаткуванням.
Згодом провели інші реформи:
- [fr]
- [fr]
- податкова реформа
- план дій розвиток та трансформацію підприємств
- закон модернізації медицини
- реформа залізниці
- стимулювання переходу на споживання зелену енергію.
Реформи супроводжувалися активними протестами.
Таким чином «лівий експеримент» Міттерана під тиском економічних проблем (бюджетний дефіцит, інфляція, безробіття, дефіцит платіжного балансу, девальвація франка) поступово розвернувся у бік економічного неолібералізму. З кінця 1990-х років під тиском ЄС приватизація держактивів поширилася на природні монополії (газо- та електропостачання, телекомунікації, залізничний транспорт), а також на аерокосмічну галузь. За даними Національного інституту статистики та економічних досліджень (INSEE), за 30 років (1984—2013) кількість компаній, у яких держава контролювала понад 50 % капіталу, зменшилася майже вдвічі (з 3500 до 1444), а чисельність їх працівників — на дві третини (з 2350 тис. до 800 тис. осіб).
Примітки
- . Le Monde.fr (фр.). 10 лютого 2012. Архів оригіналу за 8 березня 2022. Процитовано 8 березня 2022.
- . LEFIGARO (фр.). 31 серпня 2017. Архів оригіналу за 8 березня 2022. Процитовано 8 березня 2022.
- . LEFIGARO (фр.). 11 грудня 2019. Архів оригіналу за 8 березня 2022. Процитовано 8 березня 2022.
- lefigaro.fr. . Le Figaro (fr-FR) . Архів оригіналу за 8 березня 2022. Процитовано 8 березня 2022.
- Chemel, Thomas (11 квітня 2019). . Capital.fr (фр.). Архів оригіналу за 8 березня 2022. Процитовано 8 березня 2022.
- Викторовна, Семеко Галина (2021). . Актуальные проблемы Европы. № 3 (111). с. 54—84. ISSN 0235-5620. Архів оригіналу за 8 березня 2022. Процитовано 8 березня 2022.
Джерела
- Голль Ш. де. Военные мемуары. — М., 1960.
- Практикум по новой истории. 1872—1917 (Составитель Н. И. Кочегарова). — М., 1989.
- Хрестоматия по истории государства и права зарубежных стран. — М.: Юридическая литература, 1984.
- Хрестоматия по новой истории. 1870—1918 // Под ред. А. И. Молока. — Ч.2. — М., 1953.
Література
- Ададуров В. Історія Франції. Королівська держава та створення нації (від початків до кінця XVIII століття). – Львів: Вид-во УКУ, 2002.
- Бродель Ф. Ідентичність Франції. Кн. 1. Простір та історія / Пер. з фр. Світлани Глухової. – Київ: Вид-во Жупанського, 2013.
- Бродель Ф. Ідентичність Франції. Кн. 2. Люди і речі / Пер. з фр. Світлани Глухової. – Київ: Вид-во Жупанського, 2014.
- Бродель Ф. Ідентичність Франції. Кн. 3. Люди і речі / Пер. з фр. Світлани Глухової. – Київ: Вид-во Жупанського, 2017.
- Дейвіс Н. Європа. Історія / Пер. з англ. П. Таращук, О. Коваленко. – К.: Основи, 2001.
- Дюбі Ж. Доба соборів (Мистецтво та суспільство 980-1420 років) / Пер. з фр. Григорій Пилипчук, Зоя Борисюк. – Київ: Юніверс, 2003.
- Из истории европейского парламентаризма. Франция. — М., 1999.
- История Европы. — Т.5. — М., 2000.
- История Франции: В 3 т. / Под ред. А. З. Манфреда. — Т.2. — М., 1973.
- Новая история стран Азии и Африки XVI—XIX века: учебник в 3-х ч. Ч. 3 / Под ред. А. М. Родригеса. — М. : Владос, 2008. — 703 с. — (Учебник для вузов).[недоступне посилання з червня 2019]
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Istoriya Franciyi Portal FranciyaDoistorichna Franciya Antichnist Galliya Gallska imperiya Rimska Galliya 50 do n e 486 Serednovichna Franciya Piznya Galliya 457 486 Burgundske korolivstvo Dinastiyi u skladi Frankskogo Korolivstva Merovingi 481 751 Karolingi 751 987 Zahidne Frankske korolivstvo Kapetingi 987 1328 Valua 1328 1589 Burboni 1589 1792 1814 1848 Stanova monarhiya u Franciyi 1302 1614 Dorevolyucijna Franciya Francuzkij absolyutizm 1643 1789 Suchasna Franciya Francuzka revolyuciya 1789 1799 Konstitucijna monarhiya 1791 1792 Persha respublika 1792 1804 Persha imperiya 1804 1814 Restavraciya Burboniv 1814 1830 Lipneva monarhiya 1830 1848 Druga respublika 1848 1852 Druga imperiya 1852 1870 Tretya respublika 1870 1940 Parizka komuna 1871 Rezhim Vishi 1940 1944 Timchasovij uryad 1944 1946 Chetverta respublika 1946 1958 P yata respublika z 1958 Istoriya Franciyi Cej shablon pereglyanutiobgovoritiredaguvati Franciya odna z najbilshih krayin Yevropi ta Zahidnoyi Yevropi zokrema V doistorichni chasi yiyi naselyali riznomanitni plemena ta narodi zokrema taki yak liguri akvitani Pochinayuchi z 3 go tis do n e zi shodu na yiyi zemli pochali pronikati plemena indoyevropejskoyi movnoyi sim yi Predstavniki ciyeyi sim yi kelti v 6 5 st do n e zavershili perevazhno zavoyuvannya teritoriyi suchasnoyi Franciyi Vidtodi vona mala nazvu Galliya Kraj panuvannyu keltiv poklalo rimske zavoyuvannya v 1 st do n e na choli z Yuliyem Cezarom V rezultati zmishuvannya movi miscevogo naselennya z latinskoyu movoyu rimlyan vinikla mova romanskoyi grupi yaka zaraz zvetsya francuzka mova Pid chas rozpadu Zahidnoyi Rimskoyi imperiyi Galliyu zavoyuvali germanski plemena najsilnishimi z yakih viyavilis franki Vid yih nazvi Galliyu pochali nazivati takozh i Franciyeyu Yak derzhava i naciya Franciya ostatochno sformuvalas u seredni viki Z prihodom novogo chasu Franciya stala takozh velikoyu koloniyalnoyu derzhavoyu Suchasnij politichnij ustrij Franciyi sformuvala Francuzka revolyuciya Davni chasiDokladnishe Doistorichna Franciya Poyava pershoyi lyudini na teritoriyi suchasnoyi Franciyi datuyetsya periodom Serednogo paleolitu 40000 90000 rokiv tomu Pershih meshkanciv zminili v Kam yanu dobu kromanjonci yaki z yavilisya priblizno 25000 rokiv tomu i svoyeyu chergoyu buli vitisneni 16000 rokiv opislya lyudmi epohi neolitu Kremniyevi nakonechniki i znaryaddya praci zamineni na zalizni koli mizh 1500 i 500 rr do n e z yavilisya keltski plemena SerednovichchyaDokladnishe Korolivstvo Franciya ta Serednovichna Franciya Serednovichchya oznamenuvalosya neskinchennimi bitvami za vladu mizh frankskimi dinastiyami 406 r pochatok vtorgnennya germanskih plemen Teritoriya zalishalasya pid vladoyu rimlyan do 5 st n e koli franki ta inshi nimecki plemena zavoyuvali region 497 r utvorennya Frankskoyi derzhavi Seredni viki oznamenuvalisya neskinchennimi bitvami za vladu mizh frankskimi dinastiyami Karl I Velikij praviv z 768 po 814 rik i pripiniv rozbrat znachno rozshirivshi kordoni svogo korolivstva a u 800 roci zazhadav koronu Svyashennoyi Rimskoyi Imperiyi 843 r u skladi Zahidno Frankskogo korolivstva 987 r oderzhala tron Kapetianska dinastiya u Zahidno Frankskogo korolivstva yake stalo Franciyeyu XI st nastav chas vidrodzhennya i procvitannya nauk popri trivayuchi vijni z Angliyeyu U cej zhe chas krayina vtyagnuta v Hrestovi pohodi svyashennu vijnu yaku vede Cerkva z nehristiyanskimi narodami Shodu Nazva Franciya zgaduyetsya z HI st Vona pohodit vid latinskogo Regnum Francorum Korolivstvo Frankiv Francuzki koroli IH XIV st st chasto otrimuvali prizviska yaki harakterizuvali yih pravlinnya abo osobu Napriklad Lyudovik Blagochestivij Karl II Lisij Robert II Pobozhnij Lyudovik VI Tovstij Lyudovik VII Molodij Lyudovik IX Svyatij Filip III Vidvazhnij Filip IV Krasivij Zhan II Dobrij 1226 1270 r centralizaciya derzhavi za Lyudovika IX 1302 r pershij francuzkij parlament Generalni shtati Pochatok XV st kinec Kapetianskoyi dinastiyi 1337 1453 r Stolitnya vijna z Angliyeyu Nacionalnij duh vijsk znachno pidnesla 17 richna divchina Zhanna d Ark yaka v 1429 roci ob yednala francuzki vijska dlya zahistu Orleana Yiyi bulo shopleno peredano v ruki anglijciv ta zasudzheno Zaginula vona na bagatti u misti Gavr za yeres 1453 Stolitnya vijna z Angliyeyu zavershilasya peremogoyu Franciyi Anglijci buli vignani z usih francuzkih zemel za vinyatkom Kale Religijni i politichni peresliduvannya kulminaciyeyu yakih stali Religijni vijni 1562 98 rr prodovzhuvali Franciyu protyagom vsogo XVI st XV st priyednannya do Franciyi Burgundiyi Pikardiyi Provansu Bretani Zavershennya teritorialnogo ob yednannya krayini U 1572 roci v Parizhi pid chas rizni na Karnavali u Varfolomiyivsku Nich bulo vbito blizko 3000 gugenotiv Piznishe gugenotam buli garantovani religijni civilni i politichni prava U 1574 r korolem Franciyi stav Genrih III Jogo vbiv fanatik chernec u 1589 r ale pered smertyu vin vstig ogolositi svoyim nastupnikom Genriha Navarrskogo Genriha IV Vin buv protestantom i ne zdobuv viznannya francuziv U 1593 r Genrih IV vidriksya vid protestantskoyi religiyi i z slovami Parizh vartij mesi prijnyav katolicizm 1648 r Elzas uvijshov do skladu Franciyi Novij chasDokladnishe Korolivstvo Franciya Na pochatku XVII st krayina potrapila pid vladu kardinala Rishelye yakij domigsya utvorennya absolyutnoyi monarhiyi i zatverdiv panuvannya Franciyi v Yevropi Lyudovik XIV Korol Sonce U XVII st vidbulasya 30 richna vijna z Avstriyeyu ta Ispaniyeyu kardinal Rishelye buv priznachenij prem yer ministrom Pislya smerti jogo zminiv italiyec Mazarini Pislya smerti Mazarini Lyudovik XIV Korol Sonce yakij prijshov do vladi vidmovivsya vid prem yer ministriv i sam praviv krayinoyu Pri nomu korolivskij dvir pereneseno z Parizha v zbudovanij u Versali palac Chas pravlinnya Lyudovika XIV chas Molyera Lafontena Kornelya i Rasina Na potochni politichni podiyi vplivali pridvorni dami pani de Pompadur Lyudovik XIV viv spovnene rozvagami zhittya Pered smertyu vin skazav pravnuku Lyudoviku XV Ya duzhe lyubiv vijnu i budivli Ne naslidujte mene v comu Sprobujte dopomogti svoyemu narodu chogo ya na zhal ne zmig zrobiti XVIII st epoha Prosvitnictva Didro Volter Russo Montesk ye ideyi vstanovlennya carstva rozumu Revolyuciya 1789 1794 Dokladnishe Velika francuzka revolyuciya 14 lipnya 1789 parizka chern shturmuvala Bastiliyu simvol despotizmu Revolyuciyeyu keruvali pomirkovano nalashtovani lideri ale zgodom do vladi prijshli radikalni yakobinci na choli z Robesp yerom Dantonom i Maratom U lipni 1790 roku pidpisanij dogovir mizh Avstriyeyu Rosiyeyu Ispaniyeyu i Prussiyeyu pro podil francuzkih teritorij ukladenij u Paviyi v lipni 1791 roku 1792 r progoloshennya Franciyi respublikoyu persha Respublika faktichno zdijsnyuyuchi diktatorskij kontrol nad krayinoyu Direktoriya 1793 r skasuvannya kriposnogo prava Nastav chas Vladi Teroru 1793 94 rr koli buli vvedeni masovi strati i zakriti cerkvi Revolyuciya obernulasya proti svoyih lideriv strachenih na giljotini Napoleon Dokladnishe Napoleon 1799 r derzhavnij perevorot Napoleona Bonaparta Napoleon Bonapart Proslavivshis zavdyaki ryadu bliskuchih peremog za kordonom Napoleon privlasniv sobi najvishu vladu v 1799 roci 1804 r Bonapart prijmaye titul imperatora Franciyi Napoleon I Pochalasya neskinchenna seriya voyen Napoleonivski vijni vnaslidok yakih Franciya domoglasya kontrolyu nad znachnoyu chastinoyu Yevropi Franciya najvplivovisha derzhava v skorenij neyu Yevropi 1812 r pohid u Rosiyu i zagibel Velikoyi armiyi Zakinchilosya vse katastrofichnoyu kampaniyeyu proti Rosiyi u 1812 roci yaka prizvela do povalennya Bonaparta i visilki jogo na krihitnij seredzemnomorskij ostriv Elba 1814 r rosijski vijska v Parizhi Restavraciya Burboniv 1815 r povernennya do vladi Napoleona Sto dniv i jogo ostatochna katastrofa bitva pid Vaterloo Franciya povernuta do dorevolyucijnih granic Anglijci zaslali Bonaparta na pivdenno atlantichnij ostriv Svyatoyi Yeleni de vin i pomer u 1821 roci Napoleona povazhayut u Franciyi yak nacionalnogo geroya Vin opublikuvav Civilnij Kodeks Zakoniv Zakon Napoleona yakij pokladeno v osnovu sistemi zakoniv suchasnoyi Franciyi Restavraciya ta 2 i 3 respubliki Dokladnishe Druga francuzka respublika Dokladnishe Restavraciya Burboniv Dokladnishe Lipneva monarhiya Dokladnishe Tretya francuzka respublika 1830 r revolyuciya i vstanovlennya burzhuaznoyi monarhiyi 1848 r nova revolyuciya i progoloshennya Drugoyi respubliki 1852 r imperator Napoleon III vidrodiv monarhiyu 1853 1856 r uchast Franciyi v Krimskij vijni proti Rosiyi 1870 1871 r porazka Franciyi u franko pruskij vijni 1870 Tretya Respublika stvorila derzhavu z respublikanskimi tradiciyami 1871 r Parizka komuna i yiyi padinnya 1875 r prijnyata konstituciya Tretoyi respubliki XIX v zavershennya stvorennya kolonialnoyi imperiyi Franciyi XX stolittyaDokladnishe Kategoriya Franciya v Pershij svitovij vijni Kategoriya Franciya v Drugij svitovij vijni ta Francuzka kampaniya 1940 1914 1918 Persha svitova vijna ponad miljon soldativ ubitimi padinnya rivnya promislovogo virobnictva Franciya povernula Elzas i Lotaringiyu oderzhala Saarsku oblast Togo i Kamerun 1939 1945 Druga svitova vijna Pid chas vijni Franciya bula okupovana nimeckimi vijskami 1940 1944 i chinila opir 6 chervnya 1944 soyuznicki vijska visadilisya na beregah Normandiyi i nezabarom zvilnili Parizh Franciya pid chas nimeckoyi okupaciyi 1940 1944 1940 1944 Rezhim Vishi rezhim marshala Anri Petena 1946 vstanovlena chetverta IV respublika yaka zitknulasya z problemami dekolonizaciyi vijna v Indokitayi hvilyuvannya v Tunisi Marokko ta Alzhiri Chetverta respublikaDokladnishe Chetverta Francuzka respublika Ekonomichnij rozvitok Franciyi prohodiv ukraj nerivnomirno Lishe v 1948 roci obsyag promislovogo virobnictva perevishiv dovoyenni pokazniki Nastupnogo roku bulo skasovano kartkovu sistemu dosyagnuto rivnya nacionalnogo dohodu yakij Franciya mala naperedodni drugoyi svitovoyi vijni 1950 roku virobnictvo produkciyi silskogo gospodarstva zrivnyalosya z dovoyennim rivnem Do 1948 roku krayina ne mogla podolati deficitu v derzhavnomu byudzheti Prijnyattya Franciyeyu planu Marshala i otrimannya trimiliardnoyi dopomogi stimulyuvalo tempi ekonomichnogo rozvitku krim cogo blizko 2 mlrd dolariv vona oderzhala za poperednimi franko amerikanskimi ugodami Pochatok 50 h rokiv oznamenuvavsya stabilizaciyeyu franka ta cin Obsyag promislovogo virobnictva z 1952 po 1955 rik zris na 27 vidsotkiv a u 1957 roci vin udvichi perevershiv dovoyennij riven Osoblivo shvidko rozvivalis novi galuzi elektronika naftohimiya litakobuduvannya avtomobilebuduvannya Silske gospodarstvo rozvivalosya povilnishe nizh promislovist Jogo produkciya perevershila 1957 roku dovoyennij riven lishe na 15 vidsotkiv Vidbuvalasya hoch i povilnimi tempami tehnichne pereozbroyennya silskogospodarskogo virobnictva elektrifikaciya mehanizaciya himizaciya Vodnochas trivala koncentraciya zemelnoyi vlasnosti Franciya stala znachnim eksporterom prodovolstva Viviz kapitalu za kordon skorotivsya i zdijsnyuvavsya u formi produktivnogo a ne pozichkovogo Osnovna masa kapitalovkladen teper pripadala na promislovist silske gospodarstvo j torgivlyu v samij Franciyi Francuzkij kapitalizm vtrachav svij lihvarskij harakter Vazhlivoyu risoyu francuzkoyi ekonomiki pislyavoyennogo chasu stav shvidkij rozvitok derzhavno monopolistichnogo kapitalizmu Tak u derzhavnomu sektori viroblyalosya 20 vidsotkiv promislovoyi produkciyi nacionalizovani banki zoseredzhuvali v svoyih rukah 35 40 vidsotkiv kapitalovkladen Nabulo poshirennya derzhavne programuvannya ekonomiki sho ohoplyuvalo yak derzhavnij tak i privatnij sektor Z 1946 roku u Franciyi funkcionuye Generalnij sekretariat z planuvannya yakij rozroblyaye plani ekonomichnogo rozvitku krayini Pravda francuzka sistema programuvannya ekonomiki mas ne obov yazkovij a rekomendacijnij harakter V 1947 roci uryad prijmaye pershij v istoriyi Franciyi zagalnij plan modernizaciyi i rekonstrukciyi narodnogo gospodarstva vidomij pid nazvoyu planu Monne za prizvishem jogo iniciatora Pislya vikonannya planu Monne buv rozroblenij drugij plan 1951 1957 nad realizaciyeyu yakogo krayina pracyuvala do kincya Chetvertoyi respubliki Ci plani peredbachali nizku preferencij dlya novitnih galuzej krediti kontrakti zabezpechennya spriyatlivih podatkovih pilg tosho V roki Chetvertoyi respubliki nacionalizaciyu bulo pripineno Za perepisom 1954 roku ponad 37 vidsotkiv aktivnogo naselennya bulo zajnyato v promislovosti ponad 35 u sferi obslugovuvannya 28 v silskomu gospodarstvi Proces industrializaciyi i urbanizaciyi Franciyi priskorivsya hocha jogo tempi vidstavali vid analogichnih procesiv u SShA Yaponiyi FRN Naprikinci 1940 h rokiv stalisya vazhlivi zmini u sferi trudovih vidnosin zaprovadzheno 40 godinnij robochij tizhden oplachuvani vidpustki do troh tizhniv rivnist v oplati praci cholovikiv ta zhinok rozshireno merezhu socialnogo strahuvannya i dopomogi bezrobitnim Prote u 1950 h rokah situaciya zminilasya Pravlyachi partiyi zrobili stavku na sistemu vilnogo pidpriyemnictva liberalizaciyu rinkovih vidnosin todi yak strukturna perebudova ekonomiki sprichinena NTR vimagala chitkogo strategichnogo planuvannya zbilshennya investicij shirokogo zaluchennya naukovo tehnichnih kadriv Ce sprichinilo vidstavannya Franciyi za dinamizmom rozvitku vid providnih svitovih derzhav skorochennya francuzkogo eksportu na svitovomu rinku zagostrennya socialnoyi naprugi v krayini Rozpad tristoronnoyi livocentristskoyi koaliciyi Diyalnist uryadiv tretoyi sili Cherez rik pislya prijnyattya Konstituciyi Chetvertoyi respubliki uryadova koaliciya yaka sklalasya z SFYu MRP i FKP rozpalasya 5 travnya 1947 roku prem yer ministr P Ramadye opublikuvav dekret pro usunennya z uryadu ministriv komunistiv yakim inkriminuvali nedotrimannya pravil uryadovoyi solidarnosti Nacionalni zbori bilshistyu golosiv shvalili ce rishennya Slid nagadati sho u pershi povoyenni roki FKP 75 tisyach chleniv yakoyi polyaglo v borotbi za vizvolennya krayini zalishalasya najchislennishoyu ta najvplivovishoyu sered inshih kompartij Zahodu Pravda yiyi strategiyu i taktiku viznachala Moskva hoch vkazivok shodo organizaciyi u najblizhchomu majbutnomu zbrojnogo povstannya dlya zahoplennya vladi v krayini chi stvorennya komunistichnogo kontruryadu u moskovskih direktivah togo chasu ne viyavleno Pid chas vijni ta u pershi povoyenni roki francuzki komunisti za vkazivkoyu Moskvi spivrobitnichali z gollistami i cim zmicnili svij politichnij vpliv yak providna nacionalna sila Voni vistupali aktivnimi providnikami radyanskoyi zovnishnoyi politiki yiyi znaryaddyam Pershi konflikti v tripartijnij sistemi vinikli z privodu zovnishnopolitichnogo kursu urya u P Ramadye yakij solidarizuvavsya z Velikoyu Britaniyeyu ta SShA pidtrimuvav doktrinu Trumena Ministri komunisti vistupili proti cogo kursu tak samo yak i proti uryadovih metodiv kolonialnoyi politiki Ta najgostrishimi viyavilisya rozbizhnosti v carini socialno ekonomichnih problem U kvitni 1947 roku zastrajkuvali robitniki zavodu Reno voni vimagali pidvishennya zarplati Komunisti pidtrimali ci vimogi yihni partneri po uryadovij koaliciyi SFYu ta MRP vistupili proti pidvishennya zarplati motivuyuchi svoyu poziciyu neobhidnistyu borotbi zi zrostannyam cin yaki z 1946 po 1957 rik zrosli v 25 raziv todi yak zarplata za cej chas zbilshilasya lishe v 21 raz tobto isnuvalo vidstavannya zarplati vid rivnya cin Zmina vnutrishnopolitichnogo stanovisha u Franciyi ta poslablennya pozicij komunistiv u travni 1947 roku viklikali zanepokoyennya i nevdovolennya Kremlya Z chervnya V Molotov dav vkazivku radyanskomu posolstvu v Parizhi zaprosi ti M Toreza lidera FKP ta oznajomiti jogo z listom sekretarya CK VK11 b A Zhdanova v yakomu vkazuvalosya sho francuzki komunisti bez pogodzhennya z Moskvoyu pripustilisya pomilki progolosuvavshi v parlamenti 4 travnya 1947 roku proti politiki uryadu P Ramadye v sferi zarobitnoyi plani Na dumku doslidnikiv samovilna akciya lideriv FKP stala odniyeyu z prichin vidnovlennya Kominternu poklikanogo posiliti koordinaciyu dij kerivnictva zarubizhnih kompartij z Kremlem Cherez rik pislya svoyeyi vidstavki general de Goll kinuv viklik Chetvertij respublici i rozpochav vidkritu borotbu za vtilennya v zhittya svoyih idej Tak pochavsya drugij etan gollistskogo ruhu nazvanogo politichnim gollizmom abo opozicijnim gollizmom U kvitni 1947 roku eks prem yer buduchi protivnikom partij vistupiv iz zayavoyu pro stvorennya pid svoyim kerivnictvom nadklasovoyi organizaciyi asociaciyi Ob yednannya francuzkogo narodu RGIF zavdannya yakogo polyagalo u borotbi za reformu konstituciyi v dusi idej vigoloshenih v Bajo Vzhe naprikinci lita togo zh 1947 roku RPF narahovuvalo 1 mln osib General postavivsya shvalno do usunennya komunistiv z uryadu nazvav yih separatistami i zvinuvativ u zradi nacionalnih interesiv krayini Takim chinom antikomunizm stav neviddilnoyu chastinoyu nastanov RPF Degollivske ob yednannya ne malo programi u zvichnomu rozuminni cogo slova zaminyali yiyi ideyi generala yaki distali nazvu gollizmu She v roki vijni de Goll zrozumiv nemozhlivist vidnovlennya dovoyennih poryadkiv a tomu napolyagav na neobhidnosti serjoznih zmin u kerivnictvi ekonomikoyu i politikoyu Sut jogo golovnih idej vidzerkalyuvali slova naciya silna derzhava velika Franciya socialni reformi Vishidnim punktom degollivskoyi doktrini bula ideya naciyi Zgidno z ciyeyu nacionalistichnoyu tendenciyeyu de Goll vvazhav golovnoyu siloyu istorichnogo procesu ne klasi a naciyi Klasovi interesi z jogo tochki zoru mayut privatnij harakter i tomu yih slid pidporyadkovuvati zagalnonacionalnim viraznikom yakih ye derzhava Shob derzhava mogla uspishno vidstoyuvati zagalnonacionalni interesi vona povinna buti silnoyu tobto mati shiroki povnovazhennya i yaknajmenshe zalezhati vid partij Borotba partij i klasiv na dumku de Gollya pidrivaye stabilnist i avtoritet uryadu poslablyuye naciyu a otzhe ye shkidlivoyu Lishe silna derzhava sho spirayetsya na pidtrimku vsiyeyi naciyi zdatna spryamuvati yiyi do vishoyi meti velichi Vazhlivim elementom politiki spryamovanoyi na stvorennya silnoyi derzhavi zgurtuvannya naciyi i dosyagnennya velichi de Goll vvazhav socialni reformi Do yih chisla vin vidnosiv vidnovlennya vsih demokratichnih svobod chastkovu nacionalizaciyu derzhavnij kontrol nad ekonomikoyu sistemu socialnogo strahuvannya pokrashennya umov praci Providne zovnishnopolitichne zavdannya gollizmu zvodilosya do rozv yazannya problemi nacionalnoyi nezalezhnosti Struktura RPF harakterizuvalasya strogoyu centralizaciyeyu ta avtoritarizmom podibno do FKGI vse pidporyadkovuvalosya vladi ta ideyam jogo fundatora V zhovtni 1947 roku RPF vzyala uchast u municipalnih viborah i triumfalno peremogla otrimavshi 40 vidsotkiv golosiv viborciv Prote golovnu stavku bulo zrobleno na uchast ta peremogu na parlamentskih viborah yaki pripali na 1951 rik General domagavsya vladi ale zakonnim shlyahom She zadovgo do viboriv vin zaklikav do dobrovilno rozpustiti Nacionalni zbori Nespodivankoyu dlya gollistiv stav novij viborchij zakon shvalenni Nacionalnimi zborami naperedodni viboriv Vin peredbachav zaminu proporcijnoyi sistemi viboriv mazhoritarnoyu z pravom aparantuvannya tobto mozhlivistyu partij ukladati mizh soboyu ugodi pro ob yednannya z metoyu otrimati dodatkovi parlamentski mandati General de Goll yak vidomo buv principovim suprotivnikom bud yakih ugod z politichnimi partiyami i napolyagav na taktici principovoyi opoziciyi vidmovi vid spivpraci z pravlyachimi partiyami Hocha RPF viborola na parlamentskih viborah do Nacionalnih zboriv 118 mandativ tobto bilshe nizh bud yaka insha partiya FKGI 103 SFYu 104 MRP 85 ale ne nabrala absolyutnoyi bilshosti neobhidnoyi dlya formuvannya uryadu Do togo zh u tabori gollistiv zrostalo nevdovolennya avtoritarizmom generala sho sprichinilo kadrovi perestanovki v ob yednanni padinnya vplivu RPF ta vreshti resht jogo rozpusk 1955 roku Dlya blokuvannya vplivu komunistiv ta degollivciv v uryadovih kolah vinikla ideya tretoyi sili Sut yiyi polyagala v tomu sho tak zvani spravzhni respublikanci povinni buli vidstoyuvati serednyu liniyu mizh komunistami i degollivcyami vistupati yak proti pershih tak i proti drugih Do novoyi uryadovoyi koaliciyi uvijshli centristski partiyi SFYu MRP i radikali 1951 roku misce socialistiv v uryadi zajnyali pomirkovani abo nezamozhni prava partiya yaka vinikla 1948 roku Socialisti perejshli v opoziciyu cherez nezgodu iz zakonom pro subsidiyi religijnim shkolam Pravocentristska koaliciya zalishalasya pri vladi do 1955 roku Povernennya do vladi v drugij polovini 1950 h rokiv socialistiv ne polipshilo spravi Chetverta respublika perezhivala permanentni uryadovi krizi z 1946 po 1958 rik zminilosya 14 uryadiv nestabilnist uryadovogo kursu nespromozhnist rozv yazati nagalni problemi Razom z tim uryadi tretoyi sili pripinili sudovi procesi proti vishistiv Ti z nih hto she perebuvav u v yaznicyah vijshli na volyu Na 1951 rik bulo amnistovano 24 tisyachi vishistiv iz 40 tisyach zasudzhenih Naprikinci 1940 h pershij polovini 1950 h rokiv vidbulosya ryad strajkiv Najbilshim buv vistup shahtariv voseni 1948 roku yaki vimagali vvedennya ruhomoyi shkali zarplati V lyutomu 1950 roku uryad prijnyav zakon pro kolektivni dogovori v yakih viznachavsya minimum zarplati Pislya tritizhnevih strajkiv ulitku 1953 roku za uchastyu 4 mln osib uryad zmushenij buv pidvishiti strajkaryam zarobitnu platnyu Mizhnarodne stanovishe ta zovnishnya politika Najdoshkulnishimi dlya uryadiv Chetvertoyi respubliki viyavilisya zovnishnopolitichni problemi yaki vreshti resht priveli do yiyi padinnya V pershij polovini 1950 h rokiv golovnimi sered nih stali dvi pereozbroyennya Zahidnoyi Nimechchini ta kolonialni vijni U roki Chetvertoyi respubliki vidbulasya zmina zovnishnopolitichnoyi oriyentaciyi Franciyi Spershu za Timchasovogo rezhimu vona namagalasya buti spoluchnoyu lankoyu mizh SRSR ta SShA Pislya vidstavki de Gollya krayina perehodit do odnostoronnoyi oriyentaciyi na anglo amerikanskij blok ta zahidnoyevropejsku integraciyu Tak u berezni 1948 roku Franciya vistupala odnim iz fundatoriv Zahidnogo soyuzu Bryusselskij pakt dogovoru pro vijskovu ekonomichnu kulturnu spivpracyu cogo zh roku vona zapochatkuvala svoyu uchast u plani Marshlla navesni 1949 roku v obmin na garantiyu priyednannya Saaru pogodilasya na stvorennya Trizoniyi NATO ta Radi Yevropi Dopovidayuchi v Nacionalnih zborah pro zasnuvannya Organizaciyi Pivnichnoatlantichnogo dogovoru NATO ministr zakordonnih sprav Rober Shuman zapevniv sho NATO bude znaryaddyam kontrolyu nad Nimechchinoyu yaka nikoli ne matime zmogi pereozbroyuvatisya 1950 roku Franciya z metoyu kontrolyu nad vidnovlennyam promislovogo potencialu Zahidnoyi Nimechchini iniciyuvala stvorennya Yevropejskogo ob yednannya vugillya i stali YeOVS u 1954 1955 rokah pogodilasya zamist vidhilenogo u 1952 roci Nacionalnimi zborami proyektu Yevropejskogo oboronnogo tovaristva na remilitarizaciyu FRN ta yiyi prijnyattya do NATO u vidpovid SRSR anulyuvav radyansko francuzkij dogovir pro soyuz i vzayemnu dopomogu vid 1944 roku Prote u drugij polovini 1950 h rokiv iniciativu u podalshomu rozvitku integracijnih procesiv perebirayut FRN ta krayini Benilyuksu yaki vidigrali providnu rol i organizaciyi 1957 roku na osnovi YeOVS Yevropejskogo ekonomichnogo tovaristva Spilnij rinok Franciya vtrachala svoyu rol vpliv ta samostijnist na mizhnarodnij areni Kolonialni vijni yaki veli uryadi Chetvertoyi respubliki rujnuvali yiyi strukturi i vreshti resht prizveli do krahu imperiyi Franciya bula drugoyu za znachennyam pislya Britaniyi svitovoyu kolonialnoyu imperiyeyu Yaksho v metropoliyi pislya drugoyi svitovoyi vijni prozhivalo 43 mln osib to v koloniyah 52 mln Uryadi periodu Chetvertoyi respubliki pragnuli shlyahom voyen ta represij poperediti rozpad imperiyi V pershi povoyenni roki Franciya namagalasya pridushiti nacionalno vizvolnij ruh v Indokitayi v Laosi ta Kambodzhi 1946 roku vona pochala vijnu u V yetnami yaka zavershilas 1954 roku ale bezrezultatno dlya metropoliyi Shoroku na cyu vijnu vitrachalosya 100 mlrd frankiv Za sim rokiv voyennih dij u V yetnami zaginulo 320 tis francuzkih soldativ ta oficeriv Za cih umov najbilsh dalekoglyadni politiki proponuvali pereglyanuti kolonialnu politiku Franciyi v dusi neokolonializmu zaklikali vidmovitisya vid beznadijnih sprob siloyu zbroyi pridushiti nacionalno vizvolnu borotbu i perejti do diplomatichnih peregovoriv nadannya politichnoyi nezalezhnosti kolishnim koloniyam i takim chinom zberegti ekonomichni poziciyi metropoliyi Provisnikom cogo kursu stav radikal P yer Mendes Frans yakij ocholiv uryad navesni 1954 roku Cogo zh roci vin iniciyuvav peregovori z V yetnamom yaki zavershilisya viznannyam jogo nezalezhnosti yak i Laosu ta Kambodzhi zobov yazannyam vivesti uprodovzh 1954 1956 rokiv francuzki vijska z regionu Mizhpartijni superechki rizni pidhodi v carini zovnishnoyi ta kolonialnoyi politiki sprichinili rozkol u partiyi radikaliv postavili na gran rozkolu i partiyu francuzkih socialistiv Same ci obstavini sprichinili pripinennya povnovazhen Nacionalnih zboriv ta yihnij rozpusk u listopadi 1955 roku a otzhe j priznachennya dostrokovih parlamentskih viboriv na sichen 1956 roku Uchast u parlamentskih viborah 1956 roku vzyali dvi providni politichni sili FKG1 ta Respublikanskij front blok socialistiv radikaliv chastini degollivciv i Demokratichnij i socialistichnij soyuz Oporu YuDSR na choli z Fransua Mitteranom Zhodne iz ugrupovan ne viborolo absolyutnoyi pidtrimki z boku viborciv FKP oderzhala 150 mandativ SFYu 95 radikali z YuDSR 91 MRP 73 nezalezhni 95 degollivci 21 mandat Vidkinuvshi propoziciyu francuzkih komunistiv shodo stvorennya tripartijnogo uryadu lideri Respublikanskogo frontu sformuvali uryad menshosti sho zumovilo hronichnu nestabilnist nastupnih uryadiv z 1 lyutogo 1956 roku i do padinnya Chetvertoyi respubliki 28 travnya 1958 roku zminilosya chotiri prem yeri Dlya uryadiv sho formuvalisya pislya parlamentskih viboriv 1956 roku kamenem spotikannya viyavilasya same kolonialna politika Nadavshi nezalezhnist Tunisu ta Marokko voni spitknulisya na alzhirskij problemi Slid nagadati sho Alzhir buv odniyeyu z najpershih kolonij Franciyi z 1830 roku Tut prozhivalo okrim 9 mln arabskogo naselennya 1 mln 200 tisyach osib yevropejciv perevazhno francuziv u volodinni yakih buli najkrashi zemli promislovist torgivlya Ne divno sho v metropoliyi Alzhir rozglyadali yak neviddilnu chastinu Franciyi na zrazok Elzasu ta Lotaringiyi vin mav status zamorskogo departamentu Koli 1954 roku v Alzhiri rozpochavsya nacionalno vizvolnij ruh za nezalezhnist usi francuzki politichni partiyi okrim FKP napolyagali na jogo zbrojnomu pridushenni Proti alzhirskih povstanciv diyala pivmiljonna francuzka armiya Pershij uryad sformovanij pislya pochatku alzhirskih podij 1956 roku ocholyuvanij socialistom Gi Molle poobicyav mirne rozv yazannya problemi Alzhiru ale natomist pishov na rozshirennya voyennih operacij v regioni Okrim cogo uryad Gi Molle vtyagnuvsya she v odnu serjoznu zovnishnopolitichnu avantyuru u vijnu razom z Angliyeyu ta Izrayilem proti Yegiptu lider yakogo Gamal Abdel Naser zdijsniv nacionalizaciyu Sueckogo kanalu vnaslidok chogo arabski derzhavi bojkotuvali Franciyu zmenshivshi na tretinu neobhidni yij postavki nafti Dlya Chetvertoyi respubliki zima 1957 roku viyavilasya suvoroyu nestacha benzinu zastigli sherengi avtomobiliv zrostannya cin Do cogo dodalisya strajki pik yakih pripav na toj zhe 1957 rik 8 lyutogo 1958 roku stavsya novij incident Francuzka aviaciya bombarduvala na kordoni z Alzhirom tuniske selishe Sakiyet Sidi Yusef v yakomu perebuvali alzhirski povstanski z yednannya Bombarduvannya malo vipravdane z poglyadu mizhnarodnogo prava prizvelo do zhertv sered mirnogo naselennya i viklikalo oburennya v usomu sviti a takozh z boku francuzkoyi gromadskosti SShA ta Velika Britaniya stavlyachis do Franciyi yak do drugoryadnoyi derzhavi zaproponuvali stvoriti specialnu komisiyu dlya rozglyadu konfliktu sho bulo rozcineno u francuzkih politichnih kolah yak vtruchannya u vnutrishni spravi derzhavi Odnochasno z cim uryad Feliksa Gajyara perezhivayuchi suttyevi ekonomichni trudnoshi zaprosiv u SShA poziku v 650 mln dolariv vzamin na pravo dislokaciyi na francuzkij teritoriyi amerikanskih raketnih baz 15 kvitnya 1958 roku uryad F Gajyara podav u vidstavku zapochatkuvavshi travnevu uryadovu krizu yaka zakinchilasya 13 travnya obrannyam novogo prem yera chlena MRP P yera Pflimlena Ce buv ostannij uryad Chetvertoyi respubliki yakij vpav 28 travnya 1958 roku Pochalasya operaciya voskresinnya de Gollya 1949 vstup u blok NATO 1945 1954 Vijna u V yetnami i vtrata Indokitayu P yata respublikaDokladnishe P yata francuzka respublika fr 1954 pochatok vijni v Alzhiri 1956 Franciya vzyala uchast u napadi na Yegipet razom z Angliyeyu j Izrayilem 1957 Franciya stala chlenom YeES 1958 u Franciyi generalom de Gollem vstanovlena p yata V respublika 1962 Evianski ugodi pro mir v Alzhiri i vtrata ciyeyi koloniyi Pislya smerti Fransua Mitterana vin pomer u sichni 1996 roku Prezidentom krayini stav Zhak Shirak Rishennya prezidenta pro provedennya yadernih viprobuvan na Polinezijskomu ostrovi Mururoa ta susidnomu atoli bulo viznane u samij Franciyi i za kordonom yak obrazlive i nezakonne Viprobuvannya ogolosheni Shirakom ostannimi negativno vplinuli na diplomatichni vidnosini Franciyi z krayinami Tihogo okeanu Francuzki tihookeanski i Karibski koloniyi zabili na spoloh vimagayuchi nezalezhnosti 1996 pripinennya viprobuvan yadernoyi zbroyi v atmosferi 2007 roku Prezidentom Franciyi staye Nikolya Sarkozi 2011 roku grupa Total otrimala skorigovanij chistij pributok u rozmiri 13 9 mlrd yevro zavdyaki duzhe visokim cinam na chorne zoloto maksimum 147 dolariv za barel ta aktivnim operaciyam z pererobki vnaslidok chogo prolunali zakliki do nacionalizaciyi zvinuvachennya Total u nakopichenni pributku za rahunok francuziv yaki shodnya bachat yak zrostayut cini na benzin movlyav Total splachuye lishe 2 5 korporativnogo podatku u Franciyi todi yak mali ta seredni pidpriyemstva platyat ponad 30 podatku na svij pributok 2014 roku bulo prijnyato fr z modernizovanim opodatkuvannyam Zgodom proveli inshi reformi fr fr podatkova reforma plan dij rozvitok ta transformaciyu pidpriyemstv zakon modernizaciyi medicini reforma zaliznici stimulyuvannya perehodu na spozhivannya zelenu energiyu Reformi suprovodzhuvalisya aktivnimi protestami Takim chinom livij eksperiment Mitterana pid tiskom ekonomichnih problem byudzhetnij deficit inflyaciya bezrobittya deficit platizhnogo balansu devalvaciya franka postupovo rozvernuvsya u bik ekonomichnogo neoliberalizmu Z kincya 1990 h rokiv pid tiskom YeS privatizaciya derzhaktiviv poshirilasya na prirodni monopoliyi gazo ta elektropostachannya telekomunikaciyi zaliznichnij transport a takozh na aerokosmichnu galuz Za danimi Nacionalnogo institutu statistiki ta ekonomichnih doslidzhen INSEE za 30 rokiv 1984 2013 kilkist kompanij u yakih derzhava kontrolyuvala ponad 50 kapitalu zmenshilasya majzhe vdvichi z 3500 do 1444 a chiselnist yih pracivnikiv na dvi tretini z 2350 tis do 800 tis osib Primitki Le Monde fr fr 10 lyutogo 2012 Arhiv originalu za 8 bereznya 2022 Procitovano 8 bereznya 2022 LEFIGARO fr 31 serpnya 2017 Arhiv originalu za 8 bereznya 2022 Procitovano 8 bereznya 2022 LEFIGARO fr 11 grudnya 2019 Arhiv originalu za 8 bereznya 2022 Procitovano 8 bereznya 2022 lefigaro fr Le Figaro fr FR Arhiv originalu za 8 bereznya 2022 Procitovano 8 bereznya 2022 Chemel Thomas 11 kvitnya 2019 Capital fr fr Arhiv originalu za 8 bereznya 2022 Procitovano 8 bereznya 2022 Viktorovna Semeko Galina 2021 Aktualnye problemy Evropy 3 111 s 54 84 ISSN 0235 5620 Arhiv originalu za 8 bereznya 2022 Procitovano 8 bereznya 2022 DzherelaGoll Sh de Voennye memuary M 1960 Praktikum po novoj istorii 1872 1917 Sostavitel N I Kochegarova M 1989 Hrestomatiya po istorii gosudarstva i prava zarubezhnyh stran M Yuridicheskaya literatura 1984 Hrestomatiya po novoj istorii 1870 1918 Pod red A I Moloka Ch 2 M 1953 LiteraturaAdadurov V Istoriya Franciyi Korolivska derzhava ta stvorennya naciyi vid pochatkiv do kincya XVIII stolittya Lviv Vid vo UKU 2002 Brodel F Identichnist Franciyi Kn 1 Prostir ta istoriya Per z fr Svitlani Gluhovoyi Kiyiv Vid vo Zhupanskogo 2013 Brodel F Identichnist Franciyi Kn 2 Lyudi i rechi Per z fr Svitlani Gluhovoyi Kiyiv Vid vo Zhupanskogo 2014 Brodel F Identichnist Franciyi Kn 3 Lyudi i rechi Per z fr Svitlani Gluhovoyi Kiyiv Vid vo Zhupanskogo 2017 Dejvis N Yevropa Istoriya Per z angl P Tarashuk O Kovalenko K Osnovi 2001 Dyubi Zh Doba soboriv Mistectvo ta suspilstvo 980 1420 rokiv Per z fr Grigorij Pilipchuk Zoya Borisyuk Kiyiv Yunivers 2003 Iz istorii evropejskogo parlamentarizma Franciya M 1999 Istoriya Evropy T 5 M 2000 Istoriya Francii V 3 t Pod red A Z Manfreda T 2 M 1973 Novaya istoriya stran Azii i Afriki XVI XIX veka uchebnik v 3 h ch Ch 3 Pod red A M Rodrigesa M Vlados 2008 703 s Uchebnik dlya vuzov nedostupne posilannya z chervnya 2019