Іва́н Багря́ний (справжнє ім'я: Лозов'яга Іва́н Па́влович (також: Лозов'ягін); 19 вересня (2 жовтня) 1906, Охтирка, Харківська губернія, Російська імперія — 25 серпня 1963, Новий Ульм, Баварія, Федеративна Республіка Німеччини) — український письменник, прозаїк, драматург, публіцист, журналіст та політичний діяч. Голова Української національної ради. Лауреат Національної премії України імені Тараса Шевченка (1992, посмертно), номінант на Нобелівську премію з літератури (1962).
Іван Багряний | ||||
---|---|---|---|---|
![]() | ||||
Ім'я при народженні | Іван Павлович Лозов'яга | |||
Псевдонім | Полярний, Багряний, Дон Кочерга | |||
Народився | 19 вересня (2 жовтня) 1906[1] Охтирка, Харківська губернія, Російська імперія | |||
Помер | 25 серпня 1963 (56 років) Новий Ульм, Баварія, ФРН | |||
Поховання | Новий Ульм | |||
Громадянство | ![]() | |||
Національність | українець | |||
Діяльність | прозаїк, поет, драматург, публіцист, журналіст | |||
Мова творів | українська | |||
Роки активності | 1925-1963 | |||
Напрямок | реалізм | |||
Жанр | роман | |||
Magnum opus | «Тигролови» «Сад Гетсиманський» | |||
Партія | ОУН | |||
У шлюбі з | Багряна Галина Елеазарівна | |||
Премії | ![]() | |||
| ||||
| ||||
|
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekprTHpVNUxURXdNaTB3TURJMFh5VkVNQ1U1TVNWRU1TVTRNeVZFTUNWQ05DVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUVNVeVExOGxSREFsUWpKZkpVUXhKVGhHSlVRd0pVSkJKVVF3SlVKRkpVUXdKVUpESlVReEpUZ3pYeVZFTUNWQ05pVkVNQ1ZDT0NWRU1DVkNNbDhsUkRBbE9EWWxSREFsUWpJbFJEQWxRakFsUkRBbFFrUmZKVVF3SlRreEpVUXdKVUl3SlVRd0pVSXpKVVF4SlRnd0pVUXhKVGhHSlVRd0pVSkVKVVF3SlVJNEpVUXdKVUk1TG1wd1p5OHlPVEJ3ZUMwMU9TMHhNREl0TURBeU5GOGxSREFsT1RFbFJERWxPRE1sUkRBbFFqUWxSREFsUWpnbFJEQWxRa1FsUkRBbFFrVWxSREFsUWtFbE1rTmZKVVF3SlVJeVh5VkVNU1U0UmlWRU1DVkNRU1ZFTUNWQ1JTVkVNQ1ZDUXlWRU1TVTRNMThsUkRBbFFqWWxSREFsUWpnbFJEQWxRakpmSlVRd0pUZzJKVVF3SlVJeUpVUXdKVUl3SlVRd0pVSkVYeVZFTUNVNU1TVkVNQ1ZDTUNWRU1DVkNNeVZFTVNVNE1DVkVNU1U0UmlWRU1DVkNSQ1ZFTUNWQ09DVkVNQ1ZDT1M1cWNHYz0uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhpTHlWRU1DVTVSQ1ZFTUNWQ05TVkVNU1U0TVNWRU1TVTRNaVZFTUNWQ1JTVkVNU1U0TUY4bFJEQWxPVEVsUkRBbFFqQWxSREFsUWpNbFJERWxPREFsUkRFbE9FWWxSREFsUWtRbFJERWxPRUlsUkRBbFFqa3VhbkJuTHpJNU4zQjRMU1ZFTUNVNVJDVkVNQ1ZDTlNWRU1TVTRNU1ZFTVNVNE1pVkVNQ1ZDUlNWRU1TVTRNRjhsUkRBbE9URWxSREFsUWpBbFJEQWxRak1sUkRFbE9EQWxSREVsT0VZbFJEQWxRa1FsUkRFbE9FSWxSREFsUWprdWFuQm4uanBn.jpg)
Життєпис
Становлення
Народився в сім'ї муляра Павла Петровича Лозов'яги. Мати — Євдокія Іванівна Кривуша — походила із заможного селянського роду із села Куземин біля Охтирки. У сім'ї, крім Івана, виховувалися також син Федір і дві дочки — Неоніла та Єлизавета.
У шестирічному віці почав навчатися в церковнопарафіяльній школі, потім закінчив в Охтирці вищу початкову школу. 1920 року вступив до технічної школи слюсарного ремесла, потім — до Краснопільської школи художньо-керамічного профілю.
1922 року почався період робочої діяльності і активного громадсько-політичного життя: він був то замполітом цукроварні, то окружним політінспектором в Охтирській міліції, то вчителем малювання в колонії для безпритульних і сиріт. 1925 року вийшов із комсомолу. Щоб «збагатитись враженнями» (вислів Івана Багряного), побував на Донбасі, в Криму, на Кубані.
1925 року Іван працював у Кам'янці-Подільському ілюстратором у газеті «Червоний кордон», надрукував у ній свої перші вірші.
Того ж 1925 року під псевдонімом І. Полярний власними силами видав в Охтирці невеличку збірку «Чорні силуети: П'ять оповідань». В оповіданнях описані враження від побаченого й пережитого автором під час поїздки Україною. Це переважно безрадісні реалістичні картини життя тогочасного суспільства.
1926 року вступив до Київського художнього інституту (КХІ), якого через матеріальну скруту та упереджене ставлення керівництва закінчити не вдалося. Навчаючись в КХІ, вийшов зі спілки «Плуг», вступив до опозиційного літературного об'єднання МАРС («Майстерня революційного слова»), де зблизився з самовимогливими митцями слова: Валер'яном Підмогильним, Євгеном Плужником, Борисом Антоненком-Давидовичем, Григорієм Косинкою, Тодосем Осьмачкою та іншими, яких пізніше було піддано нищівній критиці з боку офіційної радянської критики та всіляко переслідувано. Саме тоді Іван Багряний активно працював і друкувався в журналах «Глобус», «Всесвіт», «Життя й революція», «Червоний шлях» та інших.
У 1920-х роках видав низку поетичних творів: збірку віршів «До меж заказаних», поеми «Монголія», «Вандея», «Газават», п'єсу «Бузок» про графоманів. У 1929 році на власний кошт видав віршовану поему «Ave Maria», яка майже миттєво була заборонена цензурою й вилучена з книгарень.
1930 року побачив світ історичний роман у віршах «Скелька». У ньому розповідається про повстання в селі Скелька у XVIII ст. проти свавілля московських ченців монастиря, розташованого поряд. Селяни спалили монастир, протестуючи проти національного гноблення. Офіційною реакцією на роман стала стаття О. Правдюка «Куркульським шляхом» у журналі «Критика», де автор пише: «…Від самого початку поет став співцем куркульської ідеології і до сьогодні залишається таким…».
В ув'язненні та на засланні
16 квітня 1932 його заарештували в Харкові й звинуватили «у проведенні контрреволюційної агітації» за допомогою літературних творів, таких як поема «Ave Maria», історичний роман «Скелька», поеми «Тінь», «Вандея», «Гутенберг», соціальна сатира «Батіг».
Пробув декілька місяців у камері одиночного ув'язнення у внутрішній тюрмі ГПУ. А 25 жовтня 1932 року його звільнили з-під варти і на три роки відправили до спецпоселень Далекого Сходу. Про період перебування Івана Багряного на Далекому Сході в 1932—1937 роках досі мало відомостей: Охотське море, тайга, життя серед українців Зеленого Клину. Утеча до України та арешт у дорозі, новий термін (3 роки) — тепер вже у таборі БАМТАБу.
Точних даних про час повернення Івана Багряного із заслання немає: 16 червня 1938 року його повторно арештовано, сидів у Харківській в'язниці УДБ—НКВС на Холодній горі. Йому висунули нове звинувачення — участь чи навіть керівництво у націоналістичній контрреволюційній організації. Хоч тривали довгі дні знущань та допитів, акт про закінчення слідства 26 березня 1939 року з висунутими проти нього обвинуваченнями І. Багряний не підписав. У постанові від 1 квітня 1940 року зазначено, що всі свідчення про контрреволюційну діяльність належать до 1928—1932 років, за що він уже був засуджений, а «…інших даних про антирадянську діяльність Багряного-Лозов'яги слідством не добуто». Хворий, знесилений, Іван Багряний повернувся в Охтирку.
Автобіографічні подробиці про ці п'ять років життя — арешт, тортури, втечу із заслання й повернення на батьківщину — письменник відобразив у романах «Сад Гетсиманський» та «Тигролови».
Під час Другої світової війни
Радянсько-німецька війна застала письменника в Охтирці. Він одразу пішов в українське підпілля, передислокувався до Галичини. Іван Багряний працював у референтурі пропаганди, писав пісні на патріотичні теми, статті різноманітного характеру, малював карикатури й плакати агітаційного призначення. Одночасно він брав участь у створенні Української Головної Визвольної Ради (УГВР), у розробці її програмових документів.
Попри таку завантаженість Іван Багряний не покинув літературної праці. 1944 року він написав один зі своїх найталановитіших творів — роман «Звіролови» (згодом відомий як «Тигролови»).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkl6THlWRU1DVkJNU1ZFTUNWQ05TVkVNQ1ZDUXlWRU1TVTRReVZFTVNVNFJsOGxSREFsT1RnbFJEQWxRaklsUkRBbFFqQWxSREFsUWtRbFJEQWxRakJmSlVRd0pUa3hKVVF3SlVJd0pVUXdKVUl6SlVReEpUZ3dKVVF4SlRoR0pVUXdKVUpFSlVRd0pVSkZKVVF3SlVJekpVUXdKVUpGTG1wd1p5ODBOakJ3ZUMwbFJEQWxRVEVsUkRBbFFqVWxSREFsUWtNbFJERWxPRU1sUkRFbE9FWmZKVVF3SlRrNEpVUXdKVUl5SlVRd0pVSXdKVVF3SlVKRUpVUXdKVUl3WHlWRU1DVTVNU1ZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDTXlWRU1TVTRNQ1ZFTVNVNFJpVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ015VkVNQ1ZDUlM1cWNHYz0uanBn.jpg)
У січні 1944 року написав, перебуваючи в Тернополі, поему «Гуляй-Поле».
У березні 1945 року Багряний перебував у Карпатах у селі Даба разом з рештою місії ЗП УГВР. У квітні 1945, коли радянські війська почали наближатися до місця перебування групи українців, частина членів місії ЗП УГВР, що не мандрувала з родинами, виїхала до столиці Незалежної Хорватської Держави Загреба. Дещо пізніше до групи приєднався й Іван Багряний. У столиці Хорватії делегація ЗП УГВР провела весь квітень і ця країна відбилася й на творчості Івана Багряного. Саме у цей період він писав роман «Люба» про партизанську боротьбу ОУН/УПА, в якій сам нещодавно брав участь. У тексті уривка, що зберігся, часто трапляються хорватські топоніми і явища: м. Вараждін, р. Драва, усташі, четники генерала Драголюба Михайловича, які воювали проти усташів. А назву твору письменник дав на честь Люби Комар, радистки місії ЗП УГВР, учасниці «Процесу 59» в 1941 році. Рукопис роману письменник власноруч знищив, бо «розсердився на героїв цього роману, діячів партизанського резистансу, колишніх моїх друзів, а пізніше — замотеличених героїв „таборових держав“, моїх запеклих ворогів».
В еміграції
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelV5TDBKaGFISnFZVzU1YWw5dGIyaDViR0V1YW5Cbkx6SXdNSEI0TFVKaGFISnFZVzU1YWw5dGIyaDViR0V1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
1945 року Багряний емігрував до Німеччини. Як свідчить у «Листах до приятелів» Юрій Лавріненко, «в еміграції теж не було свободи. Не менш, ніж заборонами, перешкоджала гітлерівська Німеччина сформуванню політичної еміграції усілякими „розенбергівськими штабами“, в яких псувалися та компромітувалися і дуже пристойні люди. Багряний пішов на Захід і в еміграцію через „оунівське підпілля“.
Іван Багряний написав брошуру — програмний для нього памфлет („Чому я не хочу вертатись до СРСР?“), де виклав політичну декларацію національної гідності й прав людини, яка пережила примусову репатріацію, насильство, тортури, приниження як колишній в'язень, остарбайтер, полонений, позбавлений власного імені. Він логічно обґрунтував закономірність еміграції з Радянського Союзу — батьківщини-мачухи, котра пішла на геноцид проти власного народу. 1948 року Багряний заснував Українську революційно-демократичну партію (УРДП) і відтоді цілих 17 років — до самої смерті редагував газету „Українські вісті“. Письменник був головою Виконавчого органу Української Національної Ради і заступником президента УНР.
Помер Іван Багряний 25 серпня 1963 року. Похований у місті Новий Ульм (Німеччина) на цвинтарі, при вулиці Ройттір (Neu-Ulmer Friedhof, an der Reuttier Str.). Могила Івана Багряного — перша ліворуч від входу на цвинтар, що навпроти вул. Фіннінгер (Finninger Str.). Автор надгробного пам'ятника — скульптор Лео Мол. Пам'ятника на могилі освячено 3 жовтня 1965 року.
Особисте життя
Перша дружина — Антоніна Зосімова, діти: Борис і Наталя. На еміграції одружився з Галиною Тригуб. Їхні діти: Нестор і Роксолана. Онуки Прогонов Дмитро та Бездрабко Володимир. Батьки Євдокія Кривуша та Павло Лозов'яга.
Творчість
Західні дослідники творчості Івана Багряного відзначали унікальну здатність письменника до „кошмарного гротеску“, неабиякого гумору серед відчаю, оптимізму — серед трагедії в глухій війні, що проводиться на величезних просторах євразійської імперії. Юзеф Лободовський твердить, що „Сад Гетсиманський“ перевищує силою вислову все, що дотепер на цю тему було написано, з другого ж боку — є виразним свідченням глибокого гуманізму автора, що на самому дні пекла зумів побачити людські прикмети навіть у найозвіріліших осібняків».
Популярність іншого роману «Тигролови», що його Юрій Шерех вважав утвердженням жанру українського пригодницького роману, — «українського всім своїм духом, усім спрямуванням, усіми ідеями, почуттями, характерами», спричинилася до пародіювання Мосендзом та Кленом образу багрянівського Григорія Многогрішного. Так з'явився гумористичний Горотак, що на думку Лавріненка, читався радше як беззлобний дружній шарж. Зате незадовго до смерті письменника, а саме 1963 року, з'явилася політично заангажована публіцистична книжка-пасквіль «На літературному базарі. Поезія, проза і публіцистика Івана Багряного».
Етапи творчого шляху:
- 1926—1932 — початок літературного шляху до першого арешту;
- 1932—1940 — період ув'язнень і концтаборів;
- 1941—1945 — період Другої світової війни й окупації України;
- 1945—1963 — повоєнна доба і еміграція.
Теми творчості:
- Викриття системи більшовицького терору.
- Показ жорстоких і підступних методів роботи каральних органів.
- Розвінчання більшовицької системи господарювання і знущання з людей.
- Розповідь про страждання українського народу у більшовицькому «раю».
- Безкомпромісне і аргументоване викриття російського великодержавного шовінізму.
- Звернення до історії і боротьба проти Росії.
- Змалювання долі української людини у вирі Другої світової війни.
- Віра в перемогу добра над злом.
Твори
Вибрана бібліографія творів Багряного:
Твори опубліковані в еміграції: збірка «Золотий бумеранг» (1946; вона дала підставу Ю. Шереху-Шевельову поставити ім'я автора поряд з Уласом Самчуком, як двох найвидатніших письменників української еміграції[]); романи «Тигролови» (1944, друга редакція — 1946—1947), «Сад Гетсиманський» (1950), «Огненне коло» (1953), «Антон Біда — герой труда» (поетична сатира, 1956), «Буйний вітер» (1957), «Людина біжить над прірвою» (1965), п'єси — «Морітурі» (1947), «Генерал» (1944), «Розгром» (1948) та інші твори.
Оповідання
- Етюд (серпень 1921 р.)
- Міщаночка (Охтирка, 1924)
- Мадонна (Жмеринка, 1925)
- Заєць (Ялта, 1925)
- Петро Каменяр (Охтирка, 1925)
- З оповідань старого рибалки (1927)
- В сутінках (1927)
- Пацан (1928)
- Рука (1928)
- Збірка оповідань «Крокви над табором» (Харків, 1931)
Поеми
- Монголія (1927)
- Цукроварня (Поема про чотирьох) (1927)
- Собачий бенкет (Київ, 1928)
- Вандея (1928)
- Ave Maria (Харків, 1929)
- Батіг (1928—1930),
- Ґутенберґ (1928—1930, зникла на початку 1930-х років)
- Сатирична епопея «Комета» (повністю не збереглась) (1928—1930)
- Гуляй-Поле (Тернопіль, 1944)
- Сатирична поема «Антон Біда — герой труда: повість про ДІ-ПІ» [ 17 лютого 2017 у Wayback Machine.] (Новий Ульм, 1947)
- Мечоносці (1932)
П'єси
- Бузок
- Генерал (1944)
- Морітурі (1947)
Поетичні збірки
- В поті чола (1929) (заборонена до друку цензурою)
- До меж заказаних (Київ, 1929)
- Золотий бумеранґ (1946)
- Пісні (авторські пісні різних років)
Романи
- (втрачений)
- Скелька (роман у віршах, Харків, 1930)
- Тигролови (Львів–Краків, 1944)
- Люба (1944) (знищений власноруч)
- Сад Гетсиманський (Новий Ульм, 1950)
- Маруся Богуславка (виданий під заголовком «Буйний вітер», Мюнхен, 1957)
- Людина біжить над прірвою (посмертно, Новий Ульм, Нью-Йорк, 1965)
Повісті
- Розгром (, 1948)
- Огненне коло (Новий Ульм, 1953)
- Морітурі (1947)
Статті
- Україна біля Тихого океану (1944)
- На новий шлях (1946)
- Памфлет (Чому я не хочу вертати на «родіну»?) (інша назва «Чому я не хочу вертатись до СРСР?») (1946)
- Народження книги (1956)
Дитячі твори
- Казка про лелек та Павлика-мандрівника (1943)
- Колискова (1955)
- Телефон (1956)
Висунення на Нобелівську премію з літератури
- 1963 року філія Об'єднання демократичної української молоді (ОДУМ) в Чикаго розпочала акцію за надання Нобелівської премії з літератури Іванові Багряному, але раптова смерть письменника перешкодила офіційному висуненню його на цю нагороду. У Багряного могли бути серйозні шанси на отримання Нобелівської нагороди, адже він написав два визначні романи про ГУЛАГ, «Сад Гетсиманський» та «Тигролови», ще за двадцять років до написання Солженіциним «Архіпелагу ГУЛАГ».
Премії
- 1992 року постановою Кабінету Міністрів України Іванові Багряному посмертно присудили Шевченківську премію за романи «Сад Гетсиманський» і «Тигролови».
Вшанування пам'яті
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlU1TDBOdmFXNWZiMlpmVld0eVlXbHVaVjlDWVdoeWFXRnVlV2xmY2k1cWNHY3ZNVGd3Y0hndFEyOXBibDl2Wmw5VmEzSmhhVzVsWDBKaGFISnBZVzU1YVY5eUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2T0M4NE15OGxSREFsT1VNbFJEQWxRalVsUkRBbFFrTWxSREFsUWtVbFJERWxPREFsUkRFbE9UWWxSREFsUWpBbFJEQWxRa0lsUkRFbE9FTWxSREFsUWtRbFJEQWxRakJmSlVRd0pVSTBKVVF3SlVKRkpVUXhKVGc0SlVRd0pVSkJKVVF3SlVJd1h5VkVNQ1U1TVNWRU1DVkNNQ1ZFTUNWQ015VkVNU1U0TUNWRU1TVTRSaVZFTUNWQ1JDVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNReVZFTVNVNE0xOGxSREVsT0ROZkpVUXdKVGxGSlVReEpUZzFKVVF4SlRneUpVUXdKVUk0SlVReEpUZ3dKVVF4SlRnMkpVUXhKVGsyTG1wd1p5OHpNREJ3ZUMwbFJEQWxPVU1sUkRBbFFqVWxSREFsUWtNbFJEQWxRa1VsUkRFbE9EQWxSREVsT1RZbFJEQWxRakFsUkRBbFFrSWxSREVsT0VNbFJEQWxRa1FsUkRBbFFqQmZKVVF3SlVJMEpVUXdKVUpGSlVReEpUZzRKVVF3SlVKQkpVUXdKVUl3WHlWRU1DVTVNU1ZFTUNWQ01DVkVNQ1ZDTXlWRU1TVTRNQ1ZFTVNVNFJpVkVNQ1ZDUkNWRU1DVkNSU1ZFTUNWQ1F5VkVNU1U0TTE4bFJERWxPRE5mSlVRd0pUbEZKVVF4SlRnMUpVUXhKVGd5SlVRd0pVSTRKVVF4SlRnd0pVUXhKVGcySlVReEpUazJMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2ZFdzdmRHaDFiV0l2TUM4d09TOGxSREFsT1VZbFJEQWxRa1VsUkRBbFFqTWxSREVsT0RBbFJERWxPRE1sUkRBbFFqUWxSREFsUWpRbFJERWxPRVpmSlVRd0pUa3hKVVF3SlVJd0pVUXdKVUl6SlVReEpUZ3dKVVF4SlRoR0pVUXdKVUpFSlVRd0pVSkZKVVF3SlVKREpVUXhKVGd6WHlWRU1TVTRNMThsUkRBbE9VVWxSREVsT0RVbFJERWxPRElsUkRBbFFqZ2xSREVsT0RBbFJERWxPRFlsUkRFbE9UWXVhbkJuTHpNd01IQjRMU1ZFTUNVNVJpVkVNQ1ZDUlNWRU1DVkNNeVZFTVNVNE1DVkVNU1U0TXlWRU1DVkNOQ1ZFTUNWQ05DVkVNU1U0Umw4bFJEQWxPVEVsUkRBbFFqQWxSREFsUWpNbFJERWxPREFsUkRFbE9FWWxSREFsUWtRbFJEQWxRa1VsUkRBbFFrTWxSREVsT0ROZkpVUXhKVGd6WHlWRU1DVTVSU1ZFTVNVNE5TVkVNU1U0TWlWRU1DVkNPQ1ZFTVNVNE1DVkVNU1U0TmlWRU1TVTVOaTVxY0djPS5qcGc=.jpg)
- 1965 року на могилі Івана Багряного встановлено пам'ятник (скульптор Лео Мол).
- 23 вересня 1996 року Кабінет Міністрів України видав постанову «Про 90-річчя від дня народження І. П. Багряного». Організаційний комітет очолив Леонід Кравчук.
- 1996 року засновано Фундацію імені Івана Багряного (США, м. Детройт).
- 1996 року, з нагоди 90-річчя з дня народження письменника, засновано літературну премію імені Івана Багряного. Серед її перших лауреатів — Іван Дзюба.
- 1 серпня 2006 року Верховна Рада України відхилила проєкт Постанови про відзначення 100-річчя від дня народження Івана Багряного. Під час обговорення думки щодо відзначення ювілею видатного українського письменника розійшлися. Депутати з фракцій «Наша Україна» і БЮТ висловлювалися за вшанування пам'яті Івана Багряного. Депутати з фракцій Партії регіонів, КПУ та СПУ були проти. У підсумку за проєкт Постанови проголосувало всього 73 депутати — і він був відхилений.
- 15 вересня 2006 року Президент України Віктор Ющенко видав Указ «Про відзначення 100-річчя від дня народження Івана Багряного».
- 25 вересня 2007 року введено в обіг ювілейну монету «Іван Багряний» із серії «Видатні особистості України» номіналом 2 гривні з нейзильберу, якість — «спеціальний анциркулейтед», тираж — 35 000 штук у капсулах.
- у 2007 р. з'явилася Бібліотека імені Івана Багряного для дітей у Солом'янському районі Києва.
- 25 серпня 2016 року в Охтирці було відкрито меморіальну дошку на рідному обійсті Лозов'ягіних.
- 2 жовтня 2017 року у м. Охтирці було відкрито пам'ятник.
- 6 липня 2018 року у м. Краснопіллі на Сумщині відкрито пам'ятний знак на стіні гуртожитку Краснопільського ДПТНЗ «Краснопільське ПТУ», де юний Іван Лозов'яга у 20-х роках XX століття навчався малярській та гончарній справі.
- Провулок Івана Багряного в Житомирі.
- На його честь також названо 87 курінь УПЮ імені Івана Багряного.
- 13 липня 2023 року в рамках дерусифікації рішенням Київської міської ради на честь Івана Багряного перейменовано парк у м. Києві.
Примітки
- метрична книга
- . Київ: Смолоскип, 2005. 167 стор.
- Деякий час батьківщиною Івана Багряного вважали село Куземин біля Охтирки, але, як довів біограф письменника Олександр Шугай, це не так
- // До 100-річчя від дня народження. Бібліографічний покажчик. Дніпро: Дніпропетровська обласна універсальна наукова бібліотека, 2005
- Лозовягин («Плуг»). Піонери // Червоний кордон (Кам'янець-Подільський). — 1925. — Число 122 (2 липня). — С. 3.
- Правдюк О. Про творчість Багряного // Критика. — 1931. — № 10. — С. 73—83.
- Петро Бубній. Багряний Іван / Тернопільський енциклопедичний словник: у 4 т. / редкол.: Г. Яворський та ін. — Тернопіль: Видавничо-поліграфічний комбінат «Збруч», 2004. — Т. 1: А — Й. — 696 с. — .— С. 65
- . — Національний університет «Києво-Могилянська академія», 2014
- Француженко, 2015, с. 33.
- В. О. Жадько. Український Некрополь. Київ. 2005. IBSN 966-8567-01-3. стор. 118
- . Архів оригіналу за 11 лютого 2014. Процитовано 3 лютого 2014.
- Син за батька. Інтерв'ю з сином Івана Багряного — Нестором //День
- «Культура», 1951, ч. І — цит. за Ю. Лавріненком з «Листів до приятелів».
- Український письменник і політичний діяч Іван Багряний (1906—1963) Бібліографічний Покажчик [ 29 березня 2017 у Wayback Machine.] — Харків: Державна наукова бібліотека ім. В. Г. Короленка. 1996. 42 стор.
- — Харків: Державна наукова бібліотека ім. В. Г. Короленка. 2006.
- — Фундація імені Івана Багряного, 2014
- С. Шокало. До 130-річчя від дня народження українського письменника Івана Багряного[недоступне посилання] - Бібліотека Центрального будинку Офіцерів Збройних сил України (Бібліотека ЦБО ЗСУ), 2016
- // Наукові записки [Кіровоградського державного педагогічного університету імені Володимира Винниченка]. Сер. : Філологічні науки. — 2009. — Вип. 85. — С. 274—283
- Цей роман разом з романом «Огненне коло» мав стати частиною епопеї (трилогії) про українську молодь у Другій світовій війні
- Заходи надання Нобелівської премії Іванові Багряному філією Чикаго 1963 рок // Мол. Україна. № 285 за січень 1980 стор. 7 — 8.
- — Журнал Універсум № 3–4 (149—150), 2006
- — Міст Online, 20 жовтня 2016
- — День, 30 вересня 2016
- — Україна молода, 30.09.2006
- . Верховна Рада України. Архів оригіналу за 15 квітня 2022. Процитовано 4 листопада 2020.
- . Верховна Рада України. Архів оригіналу за 24 квітня 2022. Процитовано 4 листопада 2020.
- Український письменник і політичний діяч Іван Багряний (1906—1963): бібліографічний покажчик / ред. Т. О. Сосновська: Харківська держ. наук. бібліотека ім. В. Г. Короленка. — 2-е вид. — Х., 2006. — С.583.
- Пленарне засідання 1 серпня 2006 року
- Постанова правління Національного банку України від 3 серпня 2007 року[недоступне посилання з червня 2019]
- Ірина Власенко. Охтирка пам'ятає Івана Багряного//Свобода, 23 листопада, 2016
- Станіслав Бондаренко. Відкрили пам'ятник Іванові Багряному.//Свобода, 17 листопада, 2017
- . Архів оригіналу за 8 липня 2018. Процитовано 8 липня 2018.
- УПЮ, Крайова Булава. . Крайова Булава УПЮ (укр.). Архів оригіналу за 5 квітня 2016. Процитовано 4 листопада 2020.
- Дерусифікація Києва: парк Пушкіна перейменували на честь письменника Івана Багряного
Джерела
- Л. А. Шевченко. Багряний Іван Павлович [ 27 квітня 2016 у Wayback Machine.] // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — К. : Наукова думка, 2003. — Т. 1 : А — В. — С. 162. — .
- . — Галицька ЦБ; укладач: О. В. Мединська; комп'ютерний набір: З. Кіндрат; відповідальний за випуск: І. В. Сорочинська-Городецька. — Галич, 2016.
Література
- Загребельний П. Багряний Іван // Українська літературна енциклопедія : В 5 т. / редкол.: І. О. Дзеверін (відповід. ред.) та ін. — К. : Голов. ред. УРЕ ім. М. П. Бажана, 1988. — Т. 1 : А—Г. — С. 108.
- В. Пономарьов. Багряний // Політична енциклопедія / редкол.: Ю. Левенець (голова), Ю. Шаповал (заст. голови). — К. : Парламентське видавництво, 2011. — С. 48. — .
- Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — . Словникова частина. — Т. 1. — С. 81.
- Мистецтво України : Біографічний довідник / упоряд.: А. В. Кудрицький, М. Г. Лабінський ; за ред. А. В. Кудрицького. — К. : «Українська енциклопедія» ім. М. П. Бажана, 1997. — С. 33. — .
- Шугай О. В. Багряний Іван // Енциклопедія сучасної України / ред. кол.: І. М. Дзюба [та ін.] ; НАН України, НТШ, Коорд. бюро Енцикл. Сучас. України НАН України. — К. : Поліграфкнига, 2003. — Т. 2 : Б — Біо. — 872 с. — . — С. 65—66.
- Шевченко Л. А. Багряний Іван Павлович // Енциклопедія історії України : у 10 т. / редкол.: В. А. Смолій (голова) та ін. ; Інститут історії України НАН України. — Київ : Наукова думка, 2003. — Т. 1 : А — В. — 688 с. : іл. — С. 162.
- Шевченківські лауреати 1962—2001:Енциклопедичний довідник. — К., 2001. — С. 29–31.
- Жив у Кам'янці поет // Прапор Жовтня (Кам'янець-Подільський). — 1990. — 18 серп. — С. 4.
- Шугай О. Через терни Гетсиманського саду // Літературна Україна. — 1990. — 6 верес. — С. 6.
- Шугай О. Через терни Гетсиманського саду: Нове з біографії Івана Багряного // Україна. — 1991. — № 18. — С. 30–35, 3–4 вкладки.
- Гаврильченко О., Коваленко А. Штрихи до літературного портрета Івана Багряного // Багряний І. Сад Гетсиманський. — К., 1992. — С. 3–18.
- Череватенко Л. «Ходи тільки по лінії найбільшого опору — і ти пізнаєш світ» // Багряний І. Людина біжить над прірвою. — К., 1992. — С. 293–319.
- Дзюба І. Публіцистика Івана Багряного // Сучасність. — 1992. — № 4. — С. 64–70.
- Шугай Олександр. Іван Багряний (1906—1963), письменник, громадський діяч // 100 найвідоміших українців. — К., 2005. — С. 564–571.
- Українська діаспора: літературні постаті, твори, біобібліографічні відомості / Упорядк. В. А. Просалової. — Донецьк: Східний видавничий дім, 2012. — 516 с.
- П. Параскевич. Іван Багряний і його літературна, публіцистична, політична діяльність [ 25 липня 2015 у Wayback Machine.] Вісник Таврійської фундації (Осередку вивчення української діаспори): Літературно-науковий збірник. Випуск 2. — Київ; Херсон: Просвіта, 2006.
- Біляїв Володимир. На неокраянім крилі… [ 30 вересня 2008 у Wayback Machine.]. — Донецьк: Східний видавничий дім, 2003.
- Український письменник і політичний діяч Іван Багряний (1906—1963): бібліографічний покажчик / ред. Т. О. Сосновська : Харківська держ. наук. бібліотека ім. В. Г. Короленка. — 2-е вид. — Х., 2006.
- Француженко-Вірний Микола. Іван Багряний // Заокеанські письменники України. — Київ : Смолоскип, 2015. — 312 с. — .
Посилання
Вікіцитати містять висловлювання від або про: Іван Багряний |
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Іван Багряний |
- Фундація імені Івана Багряного [ 8 січня 2017 у Wayback Machine.]
- на сайті Харківської державної наукової бібліотеки ім В. Г. Короленка
- Валентина Чекаліна. «Ми є. Були. І будем ми. Й Вітчизна наша з нами» [ 1 березня 2014 у Wayback Machine.] — газета «Кримська Світлиця» (№ 9 за 24 лютого 2006)
- Іван Багряний (1906—1963) [ 8 квітня 2013 у Wayback Machine.] — журнал «Вітчизна» (№ 1—2, 2005 р.)
- Багряний Іван в Електронній бібліотеці «Культура України» [ 5 грудня 2020 у Wayback Machine.]
Твори письменника в електронних бібліотеках
- Твори Івана Багряного [ 27 лютого 2014 у Wayback Machine.] в е-бібліотеці ukrclassic.com.ua
- Твори Івана Багряного [ 25 січня 2021 у Wayback Machine.] в е-бібліотеці «Український Центр»
- Твори Івана Багряного [ 24 лютого 2014 у Wayback Machine.] в е-бібліотеці «Чтиво»
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Iva n Bagrya nij spravzhnye im ya Lozov yaga Iva n Pa vlovich takozh Lozov yagin 19 veresnya 2 zhovtnya 1906 19061002 Ohtirka Harkivska guberniya Rosijska imperiya 25 serpnya 1963 Novij Ulm Bavariya Federativna Respublika Nimechchini ukrayinskij pismennik prozayik dramaturg publicist zhurnalist ta politichnij diyach Golova Ukrayinskoyi nacionalnoyi radi Laureat Nacionalnoyi premiyi Ukrayini imeni Tarasa Shevchenka 1992 posmertno nominant na Nobelivsku premiyu z literaturi 1962 Ivan BagryanijIm ya pri narodzhenni Ivan Pavlovich Lozov yagaPsevdonim Polyarnij Bagryanij Don KochergaNarodivsya 19 veresnya 2 zhovtnya 1906 1 Ohtirka Harkivska guberniya Rosijska imperiyaPomer 25 serpnya 1963 1963 08 25 56 rokiv Novij Ulm Bavariya FRNPohovannya Novij UlmGromadyanstvo Rosijska imperiya SRSRNacionalnist ukrayinecDiyalnist prozayik poet dramaturg publicist zhurnalistMova tvoriv ukrayinskaRoki aktivnosti 1925 1963Napryamok realizmZhanr romanMagnum opus Tigrolovi Sad Getsimanskij Partiya OUNU shlyubi z Bagryana Galina EleazarivnaPremiyi Ivan Bagryanij u Vikishovishi Vislovlyuvannya u VikicitatahBudinok u yakomu meshkav Ivan Bagryanij OhtirkaNestor BagryanijZhittyepisStanovlennya Narodivsya v sim yi mulyara Pavla Petrovicha Lozov yagi Mati Yevdokiya Ivanivna Krivusha pohodila iz zamozhnogo selyanskogo rodu iz sela Kuzemin bilya Ohtirki U sim yi krim Ivana vihovuvalisya takozh sin Fedir i dvi dochki Neonila ta Yelizaveta U shestirichnomu vici pochav navchatisya v cerkovnoparafiyalnij shkoli potim zakinchiv v Ohtirci vishu pochatkovu shkolu 1920 roku vstupiv do tehnichnoyi shkoli slyusarnogo remesla potim do Krasnopilskoyi shkoli hudozhno keramichnogo profilyu 1922 roku pochavsya period robochoyi diyalnosti i aktivnogo gromadsko politichnogo zhittya vin buv to zampolitom cukrovarni to okruzhnim politinspektorom v Ohtirskij miliciyi to vchitelem malyuvannya v koloniyi dlya bezpritulnih i sirit 1925 roku vijshov iz komsomolu Shob zbagatitis vrazhennyami visliv Ivana Bagryanogo pobuvav na Donbasi v Krimu na Kubani 1925 roku Ivan pracyuvav u Kam yanci Podilskomu ilyustratorom u gazeti Chervonij kordon nadrukuvav u nij svoyi pershi virshi Togo zh 1925 roku pid psevdonimom I Polyarnij vlasnimi silami vidav v Ohtirci nevelichku zbirku Chorni silueti P yat opovidan V opovidannyah opisani vrazhennya vid pobachenogo j perezhitogo avtorom pid chas poyizdki Ukrayinoyu Ce perevazhno bezradisni realistichni kartini zhittya togochasnogo suspilstva 1926 roku vstupiv do Kiyivskogo hudozhnogo institutu KHI yakogo cherez materialnu skrutu ta uperedzhene stavlennya kerivnictva zakinchiti ne vdalosya Navchayuchis v KHI vijshov zi spilki Plug vstupiv do opozicijnogo literaturnogo ob yednannya MARS Majsternya revolyucijnogo slova de zblizivsya z samovimoglivimi mitcyami slova Valer yanom Pidmogilnim Yevgenom Pluzhnikom Borisom Antonenkom Davidovichem Grigoriyem Kosinkoyu Todosem Osmachkoyu ta inshimi yakih piznishe bulo piddano nishivnij kritici z boku oficijnoyi radyanskoyi kritiki ta vsilyako peresliduvano Same todi Ivan Bagryanij aktivno pracyuvav i drukuvavsya v zhurnalah Globus Vsesvit Zhittya j revolyuciya Chervonij shlyah ta inshih U 1920 h rokah vidav nizku poetichnih tvoriv zbirku virshiv Do mezh zakazanih poemi Mongoliya Vandeya Gazavat p yesu Buzok pro grafomaniv U 1929 roci na vlasnij kosht vidav virshovanu poemu Ave Maria yaka majzhe mittyevo bula zaboronena cenzuroyu j viluchena z knigaren 1930 roku pobachiv svit istorichnij roman u virshah Skelka U nomu rozpovidayetsya pro povstannya v seli Skelka u XVIII st proti svavillya moskovskih chenciv monastirya roztashovanogo poryad Selyani spalili monastir protestuyuchi proti nacionalnogo gnoblennya Oficijnoyu reakciyeyu na roman stala stattya O Pravdyuka Kurkulskim shlyahom u zhurnali Kritika de avtor pishe Vid samogo pochatku poet stav spivcem kurkulskoyi ideologiyi i do sogodni zalishayetsya takim V uv yaznenni ta na zaslanni 16 kvitnya 1932 jogo zaareshtuvali v Harkovi j zvinuvatili u provedenni kontrrevolyucijnoyi agitaciyi za dopomogoyu literaturnih tvoriv takih yak poema Ave Maria istorichnij roman Skelka poemi Tin Vandeya Gutenberg socialna satira Batig Probuv dekilka misyaciv u kameri odinochnogo uv yaznennya u vnutrishnij tyurmi GPU A 25 zhovtnya 1932 roku jogo zvilnili z pid varti i na tri roki vidpravili do specposelen Dalekogo Shodu Pro period perebuvannya Ivana Bagryanogo na Dalekomu Shodi v 1932 1937 rokah dosi malo vidomostej Ohotske more tajga zhittya sered ukrayinciv Zelenogo Klinu Utecha do Ukrayini ta aresht u dorozi novij termin 3 roki teper vzhe u tabori BAMTABu Tochnih danih pro chas povernennya Ivana Bagryanogo iz zaslannya nemaye 16 chervnya 1938 roku jogo povtorno areshtovano sidiv u Harkivskij v yaznici UDB NKVS na Holodnij gori Jomu visunuli nove zvinuvachennya uchast chi navit kerivnictvo u nacionalistichnij kontrrevolyucijnij organizaciyi Hoch trivali dovgi dni znushan ta dopitiv akt pro zakinchennya slidstva 26 bereznya 1939 roku z visunutimi proti nogo obvinuvachennyami I Bagryanij ne pidpisav U postanovi vid 1 kvitnya 1940 roku zaznacheno sho vsi svidchennya pro kontrrevolyucijnu diyalnist nalezhat do 1928 1932 rokiv za sho vin uzhe buv zasudzhenij a inshih danih pro antiradyansku diyalnist Bagryanogo Lozov yagi slidstvom ne dobuto Hvorij znesilenij Ivan Bagryanij povernuvsya v Ohtirku Avtobiografichni podrobici pro ci p yat rokiv zhittya aresht torturi vtechu iz zaslannya j povernennya na batkivshinu pismennik vidobraziv u romanah Sad Getsimanskij ta Tigrolovi Pid chas Drugoyi svitovoyi vijni Radyansko nimecka vijna zastala pismennika v Ohtirci Vin odrazu pishov v ukrayinske pidpillya peredislokuvavsya do Galichini Ivan Bagryanij pracyuvav u referenturi propagandi pisav pisni na patriotichni temi statti riznomanitnogo harakteru malyuvav karikaturi j plakati agitacijnogo priznachennya Odnochasno vin brav uchast u stvorenni Ukrayinskoyi Golovnoyi Vizvolnoyi Radi UGVR u rozrobci yiyi programovih dokumentiv Popri taku zavantazhenist Ivan Bagryanij ne pokinuv literaturnoyi praci 1944 roku vin napisav odin zi svoyih najtalanovitishih tvoriv roman Zvirolovi zgodom vidomij yak Tigrolovi Na foto onuk Bagryanogo Progonov Dmitro ta sin Nestor U sichni 1944 roku napisav perebuvayuchi v Ternopoli poemu Gulyaj Pole U berezni 1945 roku Bagryanij perebuvav u Karpatah u seli Daba razom z reshtoyu misiyi ZP UGVR U kvitni 1945 koli radyanski vijska pochali nablizhatisya do miscya perebuvannya grupi ukrayinciv chastina chleniv misiyi ZP UGVR sho ne mandruvala z rodinami viyihala do stolici Nezalezhnoyi Horvatskoyi Derzhavi Zagreba Desho piznishe do grupi priyednavsya j Ivan Bagryanij U stolici Horvatiyi delegaciya ZP UGVR provela ves kviten i cya krayina vidbilasya j na tvorchosti Ivana Bagryanogo Same u cej period vin pisav roman Lyuba pro partizansku borotbu OUN UPA v yakij sam neshodavno brav uchast U teksti urivka sho zberigsya chasto traplyayutsya horvatski toponimi i yavisha m Varazhdin r Drava ustashi chetniki generala Dragolyuba Mihajlovicha yaki voyuvali proti ustashiv A nazvu tvoru pismennik dav na chest Lyubi Komar radistki misiyi ZP UGVR uchasnici Procesu 59 v 1941 roci Rukopis romanu pismennik vlasnoruch znishiv bo rozserdivsya na geroyiv cogo romanu diyachiv partizanskogo rezistansu kolishnih moyih druziv a piznishe zamotelichenih geroyiv taborovih derzhav moyih zapeklih vorogiv V emigraciyi Mogila Ivana Bagryanogo v m Novij Ulm Nimechchina 1945 roku Bagryanij emigruvav do Nimechchini Yak svidchit u Listah do priyateliv Yurij Lavrinenko v emigraciyi tezh ne bulo svobodi Ne mensh nizh zaboronami pereshkodzhala gitlerivska Nimechchina sformuvannyu politichnoyi emigraciyi usilyakimi rozenbergivskimi shtabami v yakih psuvalisya ta kompromituvalisya i duzhe pristojni lyudi Bagryanij pishov na Zahid i v emigraciyu cherez ounivske pidpillya Ivan Bagryanij napisav broshuru programnij dlya nogo pamflet Chomu ya ne hochu vertatis do SRSR de viklav politichnu deklaraciyu nacionalnoyi gidnosti j prav lyudini yaka perezhila primusovu repatriaciyu nasilstvo torturi prinizhennya yak kolishnij v yazen ostarbajter polonenij pozbavlenij vlasnogo imeni Vin logichno obgruntuvav zakonomirnist emigraciyi z Radyanskogo Soyuzu batkivshini machuhi kotra pishla na genocid proti vlasnogo narodu 1948 roku Bagryanij zasnuvav Ukrayinsku revolyucijno demokratichnu partiyu URDP i vidtodi cilih 17 rokiv do samoyi smerti redaguvav gazetu Ukrayinski visti Pismennik buv golovoyu Vikonavchogo organu Ukrayinskoyi Nacionalnoyi Radi i zastupnikom prezidenta UNR Pomer Ivan Bagryanij 25 serpnya 1963 roku Pohovanij u misti Novij Ulm Nimechchina na cvintari pri vulici Rojttir Neu Ulmer Friedhof an der Reuttier Str Mogila Ivana Bagryanogo persha livoruch vid vhodu na cvintar sho navproti vul Finninger Finninger Str Avtor nadgrobnogo pam yatnika skulptor Leo Mol Pam yatnika na mogili osvyacheno 3 zhovtnya 1965 roku Osobiste zhittyaPersha druzhina Antonina Zosimova diti Boris i Natalya Na emigraciyi odruzhivsya z Galinoyu Trigub Yihni diti Nestor i Roksolana Onuki Progonov Dmitro ta Bezdrabko Volodimir Batki Yevdokiya Krivusha ta Pavlo Lozov yaga TvorchistZahidni doslidniki tvorchosti Ivana Bagryanogo vidznachali unikalnu zdatnist pismennika do koshmarnogo grotesku neabiyakogo gumoru sered vidchayu optimizmu sered tragediyi v gluhij vijni sho provoditsya na velicheznih prostorah yevrazijskoyi imperiyi Yuzef Lobodovskij tverdit sho Sad Getsimanskij perevishuye siloyu vislovu vse sho doteper na cyu temu bulo napisano z drugogo zh boku ye viraznim svidchennyam glibokogo gumanizmu avtora sho na samomu dni pekla zumiv pobachiti lyudski prikmeti navit u najozvirilishih osibnyakiv Populyarnist inshogo romanu Tigrolovi sho jogo Yurij Shereh vvazhav utverdzhennyam zhanru ukrayinskogo prigodnickogo romanu ukrayinskogo vsim svoyim duhom usim spryamuvannyam usimi ideyami pochuttyami harakterami sprichinilasya do parodiyuvannya Mosendzom ta Klenom obrazu bagryanivskogo Grigoriya Mnogogrishnogo Tak z yavivsya gumoristichnij Gorotak sho na dumku Lavrinenka chitavsya radshe yak bezzlobnij druzhnij sharzh Zate nezadovgo do smerti pismennika a same 1963 roku z yavilasya politichno zaangazhovana publicistichna knizhka paskvil Na literaturnomu bazari Poeziya proza i publicistika Ivana Bagryanogo Etapi tvorchogo shlyahu 1926 1932 pochatok literaturnogo shlyahu do pershogo areshtu 1932 1940 period uv yaznen i konctaboriv 1941 1945 period Drugoyi svitovoyi vijni j okupaciyi Ukrayini 1945 1963 povoyenna doba i emigraciya Temi tvorchosti Vikrittya sistemi bilshovickogo teroru Pokaz zhorstokih i pidstupnih metodiv roboti karalnih organiv Rozvinchannya bilshovickoyi sistemi gospodaryuvannya i znushannya z lyudej Rozpovid pro strazhdannya ukrayinskogo narodu u bilshovickomu rayu Bezkompromisne i argumentovane vikrittya rosijskogo velikoderzhavnogo shovinizmu Zvernennya do istoriyi i borotba proti Rosiyi Zmalyuvannya doli ukrayinskoyi lyudini u viri Drugoyi svitovoyi vijni Vira v peremogu dobra nad zlom TvoriVibrana bibliografiya tvoriv Bagryanogo Tvori opublikovani v emigraciyi zbirka Zo lo tij bu me rang 1946 vona da la pid sta vu Yu She re hu She ve lo vu pos ta vi ti im ya av to ra po ryad z Ula som Sam chu kom yak dvoh naj vi dat ni shih pis men ni kiv uk ra yin skoyi emig ra ciyi dzherelo ro ma ni Tig ro lo vi 1944 dru ga re dak ciya 1946 1947 Sad Get si man skij 1950 Og nen ne ko lo 1953 An ton Bi da ge roj tru da po e tich na sa ti ra 1956 Buj nij vi ter 1957 Lyu di na bi zhit nad prir voyu 1965 p ye si Mo ri tu ri 1947 Ge ne ral 1944 Roz grom 1948 ta in shi tvo ri Opovidannya Etyud serpen 1921 r Mishanochka Ohtirka 1924 Madonna Zhmerinka 1925 Zayec Yalta 1925 Petro Kamenyar Ohtirka 1925 Z opovidan starogo ribalki 1927 V sutinkah 1927 Pacan 1928 Ruka 1928 Zbirka opovidan Krokvi nad taborom Harkiv 1931 Poemi Mongoliya 1927 Cukrovarnya Poema pro chotiroh 1927 Sobachij benket Kiyiv 1928 Vandeya 1928 Ave Maria Harkiv 1929 Batig 1928 1930 Gutenberg 1928 1930 znikla na pochatku 1930 h rokiv Satirichna epopeya Kometa povnistyu ne zbereglas 1928 1930 Gulyaj Pole Ternopil 1944 Satirichna poema Anton Bida geroj truda povist pro DI PI 17 lyutogo 2017 u Wayback Machine Novij Ulm 1947 Mechonosci 1932 P yesi Buzok General 1944 Morituri 1947 Poetichni zbirki V poti chola 1929 zaboronena do druku cenzuroyu Do mezh zakazanih Kiyiv 1929 Zolotij bumerang 1946 Pisni avtorski pisni riznih rokiv Romani vtrachenij Skelka roman u virshah Harkiv 1930 Tigrolovi Lviv Krakiv 1944 Lyuba 1944 znishenij vlasnoruch Sad Getsimanskij Novij Ulm 1950 Marusya Boguslavka vidanij pid zagolovkom Bujnij viter Myunhen 1957 Lyudina bizhit nad prirvoyu posmertno Novij Ulm Nyu Jork 1965 Povisti Rozgrom 1948 Ognenne kolo Novij Ulm 1953 Morituri 1947 Statti Ukrayina bilya Tihogo okeanu 1944 Na novij shlyah 1946 Pamflet Chomu ya ne hochu vertati na rodinu insha nazva Chomu ya ne hochu vertatis do SRSR 1946 Narodzhennya knigi 1956 Dityachi tvori Kazka pro lelek ta Pavlika mandrivnika 1943 Koliskova 1955 Telefon 1956 Visunennya na Nobelivsku premiyu z literaturi1963 roku filiya Ob yednannya demokratichnoyi ukrayinskoyi molodi ODUM v Chikago rozpochala akciyu za nadannya Nobelivskoyi premiyi z literaturi Ivanovi Bagryanomu ale raptova smert pismennika pereshkodila oficijnomu visunennyu jogo na cyu nagorodu U Bagryanogo mogli buti serjozni shansi na otrimannya Nobelivskoyi nagorodi adzhe vin napisav dva viznachni romani pro GULAG Sad Getsimanskij ta Tigrolovi she za dvadcyat rokiv do napisannya Solzhenicinim Arhipelagu GULAG Premiyi1992 roku postanovoyu Kabinetu Ministriv Ukrayini Ivanovi Bagryanomu posmertno prisudili Shevchenkivsku premiyu za romani Sad Getsimanskij i Tigrolovi Vshanuvannya pam yatiYuvilejna moneta 2007 Memorialna doshka v OhtirciPogruddya Bagryanomu v Ohtirci1965 roku na mogili Ivana Bagryanogo vstanovleno pam yatnik skulptor Leo Mol 23 veresnya 1996 roku Kabinet Ministriv Ukrayini vidav postanovu Pro 90 richchya vid dnya narodzhennya I P Bagryanogo Organizacijnij komitet ocholiv Leonid Kravchuk 1996 roku zasnovano Fundaciyu imeni Ivana Bagryanogo SShA m Detrojt 1996 roku z nagodi 90 richchya z dnya narodzhennya pismennika zasnovano literaturnu premiyu imeni Ivana Bagryanogo Sered yiyi pershih laureativ Ivan Dzyuba 1 serpnya 2006 roku Verhovna Rada Ukrayini vidhilila proyekt Postanovi pro vidznachennya 100 richchya vid dnya narodzhennya Ivana Bagryanogo Pid chas obgovorennya dumki shodo vidznachennya yuvileyu vidatnogo ukrayinskogo pismennika rozijshlisya Deputati z frakcij Nasha Ukrayina i BYuT vislovlyuvalisya za vshanuvannya pam yati Ivana Bagryanogo Deputati z frakcij Partiyi regioniv KPU ta SPU buli proti U pidsumku za proyekt Postanovi progolosuvalo vsogo 73 deputati i vin buv vidhilenij 15 veresnya 2006 roku Prezident Ukrayini Viktor Yushenko vidav Ukaz Pro vidznachennya 100 richchya vid dnya narodzhennya Ivana Bagryanogo 25 veresnya 2007 roku vvedeno v obig yuvilejnu monetu Ivan Bagryanij iz seriyi Vidatni osobistosti Ukrayini nominalom 2 grivni z nejzilberu yakist specialnij ancirkulejted tirazh 35 000 shtuk u kapsulah u 2007 r z yavilasya Biblioteka imeni Ivana Bagryanogo dlya ditej u Solom yanskomu rajoni Kiyeva 25 serpnya 2016 roku v Ohtirci bulo vidkrito memorialnu doshku na ridnomu obijsti Lozov yaginih 2 zhovtnya 2017 roku u m Ohtirci bulo vidkrito pam yatnik 6 lipnya 2018 roku u m Krasnopilli na Sumshini vidkrito pam yatnij znak na stini gurtozhitku Krasnopilskogo DPTNZ Krasnopilske PTU de yunij Ivan Lozov yaga u 20 h rokah XX stolittya navchavsya malyarskij ta goncharnij spravi Provulok Ivana Bagryanogo v Zhitomiri Na jogo chest takozh nazvano 87 kurin UPYu imeni Ivana Bagryanogo 13 lipnya 2023 roku v ramkah derusifikaciyi rishennyam Kiyivskoyi miskoyi radi na chest Ivana Bagryanogo perejmenovano park u m Kiyevi Primitkimetrichna kniga d Track Q932420d Track Q34544468 Kiyiv Smoloskip 2005 167 stor Deyakij chas batkivshinoyu Ivana Bagryanogo vvazhali selo Kuzemin bilya Ohtirki ale yak doviv biograf pismennika Oleksandr Shugaj ce ne tak Do 100 richchya vid dnya narodzhennya Bibliografichnij pokazhchik Dnipro Dnipropetrovska oblasna universalna naukova biblioteka 2005 Lozovyagin Plug Pioneri Chervonij kordon Kam yanec Podilskij 1925 Chislo 122 2 lipnya S 3 Pravdyuk O Pro tvorchist Bagryanogo Kritika 1931 10 S 73 83 Petro Bubnij Bagryanij Ivan Ternopilskij enciklopedichnij slovnik u 4 t redkol G Yavorskij ta in Ternopil Vidavnicho poligrafichnij kombinat Zbruch 2004 T 1 A J 696 s ISBN 966 528 197 6 S 65 Nacionalnij universitet Kiyevo Mogilyanska akademiya 2014 Francuzhenko 2015 s 33 V O Zhadko Ukrayinskij Nekropol Kiyiv 2005 IBSN 966 8567 01 3 stor 118 Arhiv originalu za 11 lyutogo 2014 Procitovano 3 lyutogo 2014 Sin za batka Interv yu z sinom Ivana Bagryanogo Nestorom Den Kultura 1951 ch I cit za Yu Lavrinenkom z Listiv do priyateliv Ukrayinskij pismennik i politichnij diyach Ivan Bagryanij 1906 1963 Bibliografichnij Pokazhchik 29 bereznya 2017 u Wayback Machine Harkiv Derzhavna naukova biblioteka im V G Korolenka 1996 42 stor Harkiv Derzhavna naukova biblioteka im V G Korolenka 2006 Fundaciya imeni Ivana Bagryanogo 2014 S Shokalo Do 130 richchya vid dnya narodzhennya ukrayinskogo pismennika Ivana Bagryanogo nedostupne posilannya Biblioteka Centralnogo budinku Oficeriv Zbrojnih sil Ukrayini Biblioteka CBO ZSU 2016 Naukovi zapiski Kirovogradskogo derzhavnogo pedagogichnogo universitetu imeni Volodimira Vinnichenka Ser Filologichni nauki 2009 Vip 85 S 274 283 Cej roman razom z romanom Ognenne kolo mav stati chastinoyu epopeyi trilogiyi pro ukrayinsku molod u Drugij svitovij vijni Zahodi nadannya Nobelivskoyi premiyi Ivanovi Bagryanomu filiyeyu Chikago 1963 rok Mol Ukrayina 285 za sichen 1980 stor 7 8 Zhurnal Universum 3 4 149 150 2006 Mist Online 20 zhovtnya 2016 Den 30 veresnya 2016 Ukrayina moloda 30 09 2006 Verhovna Rada Ukrayini Arhiv originalu za 15 kvitnya 2022 Procitovano 4 listopada 2020 Verhovna Rada Ukrayini Arhiv originalu za 24 kvitnya 2022 Procitovano 4 listopada 2020 Ukrayinskij pismennik i politichnij diyach Ivan Bagryanij 1906 1963 bibliografichnij pokazhchik red T O Sosnovska Harkivska derzh nauk biblioteka im V G Korolenka 2 e vid H 2006 S 583 Plenarne zasidannya 1 serpnya 2006 roku Postanova pravlinnya Nacionalnogo banku Ukrayini vid 3 serpnya 2007 roku nedostupne posilannya z chervnya 2019 Irina Vlasenko Ohtirka pam yataye Ivana Bagryanogo Svoboda 23 listopada 2016 Stanislav Bondarenko Vidkrili pam yatnik Ivanovi Bagryanomu Svoboda 17 listopada 2017 Arhiv originalu za 8 lipnya 2018 Procitovano 8 lipnya 2018 UPYu Krajova Bulava Krajova Bulava UPYu ukr Arhiv originalu za 5 kvitnya 2016 Procitovano 4 listopada 2020 Derusifikaciya Kiyeva park Pushkina perejmenuvali na chest pismennika Ivana BagryanogoDzherelaL A Shevchenko Bagryanij Ivan Pavlovich 27 kvitnya 2016 u Wayback Machine Enciklopediya istoriyi Ukrayini u 10 t redkol V A Smolij golova ta in Institut istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini K Naukova dumka 2003 T 1 A V S 162 ISBN 966 00 0734 5 Galicka CB ukladach O V Medinska komp yuternij nabir Z Kindrat vidpovidalnij za vipusk I V Sorochinska Gorodecka Galich 2016 LiteraturaZagrebelnij P Bagryanij Ivan Ukrayinska literaturna enciklopediya V 5 t redkol I O Dzeverin vidpovid red ta in K Golov red URE im M P Bazhana 1988 T 1 A G S 108 V Ponomarov Bagryanij Politichna enciklopediya redkol Yu Levenec golova Yu Shapoval zast golovi K Parlamentske vidavnictvo 2011 S 48 ISBN 978 966 611 818 2 Enciklopediya ukrayinoznavstva Slovnikova chastina v 11 t Naukove tovaristvo imeni Shevchenka gol red prof d r Volodimir Kubijovich Parizh Nyu Jork Molode zhittya 1955 1995 ISBN 5 7707 4049 3 Slovnikova chastina T 1 S 81 Mistectvo Ukrayini Biografichnij dovidnik uporyad A V Kudrickij M G Labinskij za red A V Kudrickogo K Ukrayinska enciklopediya im M P Bazhana 1997 S 33 ISBN 5 88500 071 9 Shugaj O V Bagryanij Ivan Enciklopediya suchasnoyi Ukrayini red kol I M Dzyuba ta in NAN Ukrayini NTSh Koord byuro Encikl Suchas Ukrayini NAN Ukrayini K Poligrafkniga 2003 T 2 B Bio 872 s ISBN 966 02 2681 0 S 65 66 Shevchenko L A Bagryanij Ivan Pavlovich Enciklopediya istoriyi Ukrayini u 10 t redkol V A Smolij golova ta in Institut istoriyi Ukrayini NAN Ukrayini Kiyiv Naukova dumka 2003 T 1 A V 688 s il S 162 Shevchenkivski laureati 1962 2001 Enciklopedichnij dovidnik K 2001 S 29 31 Zhiv u Kam yanci poet Prapor Zhovtnya Kam yanec Podilskij 1990 18 serp S 4 Shugaj O Cherez terni Getsimanskogo sadu Literaturna Ukrayina 1990 6 veres S 6 Shugaj O Cherez terni Getsimanskogo sadu Nove z biografiyi Ivana Bagryanogo Ukrayina 1991 18 S 30 35 3 4 vkladki Gavrilchenko O Kovalenko A Shtrihi do literaturnogo portreta Ivana Bagryanogo Bagryanij I Sad Getsimanskij K 1992 S 3 18 Cherevatenko L Hodi tilki po liniyi najbilshogo oporu i ti piznayesh svit Bagryanij I Lyudina bizhit nad prirvoyu K 1992 S 293 319 Dzyuba I Publicistika Ivana Bagryanogo Suchasnist 1992 4 S 64 70 Shugaj Oleksandr Ivan Bagryanij 1906 1963 pismennik gromadskij diyach 100 najvidomishih ukrayinciv K 2005 S 564 571 Ukrayinska diaspora literaturni postati tvori biobibliografichni vidomosti Uporyadk V A Prosalovoyi Doneck Shidnij vidavnichij dim 2012 516 s P Paraskevich Ivan Bagryanij i jogo literaturna publicistichna politichna diyalnist 25 lipnya 2015 u Wayback Machine Visnik Tavrijskoyi fundaciyi Oseredku vivchennya ukrayinskoyi diaspori Literaturno naukovij zbirnik Vipusk 2 Kiyiv Herson Prosvita 2006 Bilyayiv Volodimir Na neokrayanim krili 30 veresnya 2008 u Wayback Machine Doneck Shidnij vidavnichij dim 2003 Ukrayinskij pismennik i politichnij diyach Ivan Bagryanij 1906 1963 bibliografichnij pokazhchik red T O Sosnovska Harkivska derzh nauk biblioteka im V G Korolenka 2 e vid H 2006 Francuzhenko Virnij Mikola Ivan Bagryanij Zaokeanski pismenniki Ukrayini Kiyiv Smoloskip 2015 312 s ISBN 978 617 717 323 5 PosilannyaVikicitati mistyat vislovlyuvannya vid abo pro Ivan BagryanijVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Ivan BagryanijFundaciya imeni Ivana Bagryanogo 8 sichnya 2017 u Wayback Machine na sajti Harkivskoyi derzhavnoyi naukovoyi biblioteki im V G Korolenka Valentina Chekalina Mi ye Buli I budem mi J Vitchizna nasha z nami 1 bereznya 2014 u Wayback Machine gazeta Krimska Svitlicya 9 za 24 lyutogo 2006 Ivan Bagryanij 1906 1963 8 kvitnya 2013 u Wayback Machine zhurnal Vitchizna 1 2 2005 r Bagryanij Ivan v Elektronnij biblioteci Kultura Ukrayini 5 grudnya 2020 u Wayback Machine Tvori pismennika v elektronnih bibliotekahTvori Ivana Bagryanogo 27 lyutogo 2014 u Wayback Machine v e biblioteci ukrclassic com ua Tvori Ivana Bagryanogo 25 sichnya 2021 u Wayback Machine v e biblioteci Ukrayinskij Centr Tvori Ivana Bagryanogo 24 lyutogo 2014 u Wayback Machine v e biblioteci Chtivo