Африка (лат. Africa Proconsularis, Africa Vetus) — провінція Римської імперії, створена у 146 році за підсумком пунічних війн. Провінція спершу займала територію північного Тунісу, та згодом охопила землі на півночі сучасної Лівії та сході Алжиру. Одна з найбільших за розміром і населенням провінцій Римської Імперії, Африка зробила великий внесок у розвиток античної культури, економіки та містобудування.
Африка | |
Дата створення / заснування | 146 до н. е. |
---|---|
Країна | Стародавній Рим |
Столиця | d |
Адміністративна одиниця | d |
Замінений на | Африканське королівство |
На заміну | Карфаген |
Історичний період | Римська імперія |
Час/дата припинення існування | 439 |
![]() | |
|
Координати: 31°48′00″ пн. ш. 12°44′24″ сх. д. / 31.8000000000277793787972769° пн. ш. 12.74000000002777888° сх. д.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkl6TDFKdmJXRnVYMUJ5YjNacGJtTmxYMjltWDBGbWNtbGpZVjlwYmw4eE5EWmZRa011Y0c1bkx6SXdNSEI0TFZKdmJXRnVYMUJ5YjNacGJtTmxYMjltWDBGbWNtbGpZVjlwYmw4eE5EWmZRa011Y0c1bi5wbmc=.png)
Історія
Утворення провінції
Провінцію Африка було створено у 146 р. до н.е. після остаточної перемоги Риму у Третій Пунічній війні та знищення Карфагену. До складу провінції увійшло ядро колишньої Карфагенської держави – розвинені міста на північному сході сучасного Тунісу, повністю пунічні за своєю культурою та складом населення.
Окрім Карфагена, римляни також знищили міста, які надавали йому допомогу: Неаполь, Клупея, Тунет. Частина їх земель були передані громадам, союзним Римові – Утіці, Гадрумету, Лептіс-Мінор, Тапсу.
Новостворена провінція охопила близько 25 тис. км2 . Управляли нею претори, а столицею стало союзне місто Утіка. За своїми своїми розмірами (80-100 га) вона поступалася не лише колишній метрополії, а й найбільшим містам Італії.
Про масштаби знелюднення Африки у другій половині ІІ століття може свідчити те, що народний трибун Гай Гракх вже у 123 р. до н. е. пропонував вивести у колонію Юнонія на місці зруйнованого Карфагена 6000 колоністів, розподіливши між ними 450 тисяч югерів землі.
Республіканський період
У 105 р. до н. е., після перемоги Риму в Югуртинській війні, межі Африки суттєво розширилися за рахунок східних територій Нумідії.
Важливість провінції зростала у зв'язку зі збільшенням залежності Італії від зернового імпорту, а також розширенням хлібних роздач. Разом із Сицилією, Африка стає "годівницею Італії". За підрахунками Тадеуша Котули, на середину І ст. до н. е. провінція щороку постачала римській анноні 1,2 млн модіїв зерна (8,5 тис. тонн) та 1 млн мір олії (1 тис. тонн).
Населення Африки платило як подушний, так і поземельний податок в натуральній і грошовій формі. Також влада примусово викуповувала частину врожаю за твердою ціною. Разом із частими зловживаннями намісників і грабіжницькою системою відкупу податків, це призводило до антиримських виступів. Зокрема, у 83 р. до н. е. повсталі мешканці Утіки спалили живцем претора Гая Фабія Адріана . Остаточне врегулювання податкової періоди відбулося лише за Октавіана Августа.
Під час громадянської війни між Гаєм Юлієм Цезарем та прибічниками республіки, Африка стала для останніх центром спротиву. Цьому сприяла підтримка нумідійського царя Юби. Опозиція на чолі з контролювала провінцію до весни 46 р. до н. е., коли їх сили були розбиті Цезарем у битві при Тапсі. Незабаром після цього в обложеній Утиці покінчив із собою інший лідер республіканців - Марк Порцій Катон Молодший. Таким чином, саме в Африці загинули нащадки головних ініціаторів знищення старого Карфагену - Сципіона Еміліана та Катона Старшого.
Імператорський період
Після перемоги Цезар вторгся до Нумідії, анексував її східну частину і утворив провінцію Африка Нова. У 40 р. до н. е. вона охоплювала вже всю колишню Нумідію. Август у 27 р. до н. е. об'єднав Стару і Нову Африки в єдину провінцію Африка Проконсульська, яку він номінально віддав в управління сенату. Столицею провінції стає відбудований Цезарем Карфаген; Утіку ж географ Страбон згадує як друге за значенням місто.
Проконсульську Африку можна вважати найважливішою з усіх сенатських провінцій. За Діодором Сицилійським (ХХ. 17) у складі території перебувало 516 громад, тобто більше, ніж в цілій Італії або Іспанії. На початку правління Августа в провінції стояло два легіони (у Цирті та Аммедарі), а за експортом зерна Африка з часом випередила керований імператорським префектом Єгипет. Також вона була однією з найбільших за територією, та населенням провінцій, поряд з Єгиптом, Азією, Сирією та Тарраконською Іспанією.
На середину І ст. в Африці лишився лише Legio III Augusta з центром спочатку в Тевесте, згодом в (Нумідія). Розташування війська сприяло романізації провінції, оскільки тут же ветерани отримували і свої земельні наділи. Найбільш активним процес колонізації був за Цезаря та Августа, та загалом він тривав до епохи Северів. Поселення колоністів виникли не менш ніж у 40 містах провінції, у багатьох випадках колонізація відбувалася у декаілька етапів.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemMxTDB4cGJXVnpYMVJ5YVhCdmJHbDBZVzUxY3k1d2JtY3ZNakl3Y0hndFRHbHRaWE5mVkhKcGNHOXNhWFJoYm5WekxuQnVadz09LnBuZw==.png)
У період ранньої імперії провінція не була цілком мирною. Зокрема, у 14-24 роках в Нумідії відбувалося повстання , у 84-85 роках – війна з насамонами. На південному сході за Флавіїв та Антонінів будується для убезпечення від нападу гарамантів. Септимій Север, захопивши владу у Римі у 193 р., відокремив від Проконсульської Африки Нумідію, виокремивши її в імператорську провінцію з центром у старій царській столиці – Цирті. Джерело V ст. повідомляє про наявність в Нумідії 125 громад.
Незважаючи на поділ, саме за Северів Африка переживає свій найбільший розквіт, а місцеві еліти стають найбільш впливовими серед провінційних кіл у Римі.
Криза ІІІ століття залишила глибокий слід на провінції, яка зазнала як вторгнення варварів, так і повстань місцевого населення - тубільного і романізованого.
У 293 р. н. е. Діоклетіан поділив провінцію на Африку Зевгітану (район Карфагена), та Валерію Бізацену. У 314 році вона також була поділена на Бізацену (схід сучасного Туніса) та Триполітанію (північний захід сучасної Лівії).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlF3TDBScGIyTmxjMlZmYjJaZlFXWnlhV05oWHkxZlFVUmZOREF3TG5CdVp5OHlNakJ3ZUMxRWFXOWpaWE5sWDI5bVgwRm1jbWxqWVY4dFgwRkVYelF3TUM1d2JtYz0ucG5n.png)
У 430 р. у провінцію вторглися вандали, які за підтримки тубільних племен уже захопили терени Мавретанії та Нумідії. Після тривалої боротьби з римлянами вандалам довелося відступити за межі Нумідії, але вже 439 року їм вдалося взяти Карфаген. В Африці вандали закріпилися до 534 року, причому частина еліт перейняла римські звичаї, а за короля Гільдеріка Карфаген навіть став центром латинської поезії.
Економічне та політичне значення провінції
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkkyTDFObGNIUnBiV2wxYzE5VFpYWmxjblZ6WDBkc2VYQjBiM1JvWld0ZlRYVnVhV05vWHpNMU4xOWpjbTl3Y0dWa0xtcHdaeTh5TWpCd2VDMVRaWEIwYVcxcGRYTmZVMlYyWlhKMWMxOUhiSGx3ZEc5MGFHVnJYMDExYm1samFGOHpOVGRmWTNKdmNIQmxaQzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Впорядкування податкової системи та сприятливі кліматичні умови сприяли значному піднесенню Проконсульської Африки у I-ІІІ століттях. Торгівля з Італією, активне будівництво доріг та постійний приплив капіталів сприяли розвитку меліорації, розширенню оброблюваних земель, зростанню продуктивності. За дослідженнями Тадеуша Копули, в часи Нерона Африка щорічно експортувала 18 млн модіїв (128 тис. тонн) зерна. Надалі цей обсяг зростав. Коммод ініціював створення окремого Африканського флоту, який мав супроводжувати зернові кораблі до Остії, Путеол та інших портів Італії.
Іншим дохідним напрямом стало виробництво оливкової олії. Основним постачальником цього товару Африка стає вже у ІІ столітті, випереджаючи Бетику. Таким чином, регіон стає ключовим виробником та експортером продовольства у Середземномор'ї.
З ремесел найвищого розвитку досягло гончарство та кораблебудування. Обидві сфери значною мірою теж були пов'язані із експортом продовольства.
Масштабна торгівля сприяє збагаченню місцевих еліт – як нащадків римських колоністів, так і романізованих тубільців. З Африки походили консуляри Марій Цельс, Сальвій Юліан, Корнелій Репентин; префект Риму Квінт Лоллій Урбік з Тіддіса, префекти преторія Квінт Емілій Лает з Тенів та Гай Фульвій Плавціан з Лептіс-Магни, а також ворогуючі імператори Децим Клодій Альбін з Гадрумета та Луцій Септимій Север з Лептіс-Магни.
За підрахунками історика Ентоні Бірлі, за правління Севера (193-211) з Африки походили 35 нових членів сенату, тоді як з решти провінцій – 41. Такий розподіл хоч і був пов'язаний з характерними для Риму явищами земляцтва та кумівства, все ж мав і економічне підгрунтя.
Вплив африканців зберігався до середини ІІІ століття. У 238 р. місцеві еліти ініціювали повстання проти влади Максиміна Фракійця і висунула в якості імператорів Марка Антонія Гордіана та його сина.
З розгортанням Кризи ІІІ століття вирішальним фактором у боротьбі за владу стає військо, тож політичне значення Африки падає. Втім, регіон на деякий час стає головним осередком західного християнства, зокрема, в його найбільш радикальних проявах. У Африці народилися і вели свою діяльність Тертулліан, Кипріан, а згодом – Донат та Августин.
Природні умови
Численні літературні джерела та археологічні пам'ятки показують, що у пунічний та римський час, а також протягом раннього середньовіччя, клімат Північної Африки був більш вологим, а ареал землеробства простягався значно далі на південь.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5pTDAxbFpHcGxjbVJoWDJGMVgyNXBkbVZoZFY5a0pUSTNSV3hmUW1GMFlXNHVhbkJuTHpJeU1IQjRMVTFsWkdwbGNtUmhYMkYxWDI1cGRtVmhkVjlrSlRJM1JXeGZRbUYwWVc0dWFuQm4uanBn.jpg)
Зокрема, Помпоній Мела повідомляє про ріку Кініпс, що протікає "між надзвичайно плодючими полями" між містами Ея та Лептіс Магна (Хорографія. І. 37). На сьогодні ця територія (Триполітанія) являє собою посушливий регіон з сезонними річками – уедами, які влітку повністю пересихають.
Археологічним підтвердженням кліматичних відмінностей є залишки численних міст, ферм та земельного розмежування у зонах напівпустель та сухих степів. Так, в районі острова Джерба існувало ціле скупчення поселень, а головні міста Гігті та Менінкс мали територію 50-70 та 40 гектарів відповідно.
Окрім більшого, ніж сьогодні ареалу агрокультури, письмові джерела повідомляють про виключну плодючість деяких регіонів Африки. В долині ріки Багради (нині Меджерда) збирали по два врожаї на рік, причому Варрон повідомляє про врожаї сам-100, Пліній – про сам-150. Попри фантастичність цих цифр, можна припустити, що африканські врожаї на поливних землях не поступалися єгипетським, тобто сягали 20-25 ц/га.
Більш посушливі регіони провінції (Триполітанія, Бізацена) спеціалізувалися на вирощуванні оливок. Як зазначає Старбон ("Географія" XVII), на півночі Африки процвітало виноробство та вирощування фруктів - зокрема фігів. Гори Атлас були виключно багаті деревиною, у тому числі дуже цінною. Саме в Африці на замовлення Марка Туллія Цицерона було виготовлено стіл вартістю півмільйони сестерціїв.
Суспільство
Склад населення
З розширення меж Африки до складу провінції входили території з численним нумідійським, лівійським та іншим тубільним населенням. Строкатою була і антропологічна картина: домінували берберські, а також семітські типи. Питання про расову приналежність нумідійців лишається дискусійним: ймовірно, вони були перехідним типом між європеоідною та негроїдною расою. Серед чоловіків було поширене носіння борід.
Імператори активно створювали в Африці колонії, причому за їх щільністю колонія не поступалася деяким регіонам Італії. Якщо Цезар створював колонії на узбережжі (Карфаген, Неаполіс, Гадрумет, Тапс), то Август почав освоюєння внутрішніх територій (Сікка Венерарія, Тубурбо Маюс), яке активно тривало до початку ІІ ст., а у деяких випадках (Вага, Капса, Такапси) – до правління Септимія Севера.
Хоча визначення масштабів італійської, а також сирійської, азійської та інших потоків міграції є проблематичним, "плавильний котел" початку ери значно вплинув на вигляд північноафриканського населення, яке в цілому стало більш гомогенним та ближчим до інших середземноморських груп.
Романізація провінції була неповною навіть в період поширення християнства. Ще у ІІ ст. населення старих пунійських міст, таких як Ея в Триполітанії, продовжувало спілкуватися в основному пунійською мовою. У внутрішніх регіонах надписи нумідійською мовою, виконані абеткою, остаточно зникають лише у IV-V століттях.
Соціальна структура
З точки зору розселення для Африки було характерне домінування великих сіл та маленьких містечок. Найбільш щільну систему поселень мала долина Меджерди, де зафіксовано 200 римських міст або урбанізованих сіл. Як зазначає Метью Хобсон, 90% цих поселень мали площу менше 30 гектарів.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlF3TDFOMVptVjBkV3hoSlRKRFgxTmlaV2wwYkdFbE1rTmZWSFZ1YVhOcFlWOHRYelV5TnpBek1EUTBNelk1TG1wd1p5OHlNakJ3ZUMxVGRXWmxkSFZzWVNVeVExOVRZbVZwZEd4aEpUSkRYMVIxYm1semFXRmZMVjgxTWpjd016QTBORE0yT1M1cWNHYz0uanBn.jpg)
Дисперсність розселення сприяла домінуванню дрібного та середнього землеволодіння. Протягом І-ІІ століть Африка могла похвалитися найвищим рівнем життя простого населення. Типове для більшості традиційних культур уподібнення бідності та чесності у епіграфічному матеріалі провінції майже не зустрічається. Навпаки: поширеним є прославлення трудолюбства та достатку. Показовою є епітафія "Женця з Мактаріса", який з гордістю повідомляє, що народився у простих батьків, 11 років водив артілі женців у Нумідію і так заробив свій статок.
Протягом І-ІІ століть зростає і вага імператорських маєтків. Як свідчить надпис із Бурунітанського сальтуса, його землі оброблювалися вільними колонами, які мали право пожалітися на зловживання прокуратора сальтуса безпосередньо імператору. Іншею особливістю Африки була відносно висока тривалість життя. За даними епіграфіки, ветерани та солдати Legio III Augusta жили в середньому 46,9 років, тоді як їх колеги в Іспанії – лише 38,5 років. Тривалості життя могла сприяти менша вологість повітря і, відповідно, кращі епідеміологічній місцевості в районі дислокації військ.
Криза ІІІ століття
З кінця ІІ століття у Африці наростають кризові явища. Відзначається зменшення складу міських курій – тобто кількості громадян міста, які мають ценз, що дозволяє їм обіймати посади і нести відповідні витрати. Причиною розорення землевласників були як великі витрати на розваги і прикрашання міст, так і конкуренція з боку великих землевласників.
Цей процес був загальним для всієї Римської Імперії, але в Африці він почався із запізненням. Як і в решті провінцій, посилення соціальної нерівності та збагачення відносно невеликої групи землевласників супроводжувалося з їх боку надзвичайно високою будівельною активністю. Тому значна частина визначних громадських споруд африканських міст припадає вже на початок ІІІ століття. У цьому контексті примітна історія найбільшого в провінції афітеатру у місті Тіздра (Ель-Джем). Амбітне будівництво почалося бл. 230 року, але повністю припинилося вже у 238 році на фоні повстання Гордіанів і зростаючої нестабільності.
Чисельність населення
За Страбоном (Географія, XVII, 3) населення Карфагену напередодні Третьої Пунічної війни складало 700 тисяч осіб. Ця величина могла описувати населення всієї держави і в такому разі свідчила про дуже високу щільність населення (близько 70 осіб/км2).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMll5TDBGc0xVcGhZbUZzWDBGc0xVRnJhR1JoY2k1cWNHY3ZNakl3Y0hndFFXd3RTbUZpWVd4ZlFXd3RRV3RvWkdGeUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Карл Белох, аналізуючи дані про мійськову міць Карфагену, доходить висновку, що населення підпорядкованих йому африканських територій складало 3-4 мільйони осіб – аналогічно з Римською Італією.
Далі Белох посилається на Прокопія Кесарійського, який говорить, що під час правління вандалів та візантійців в Африці лишилося 5 млн осіб. З цього історик робить висновок про 6-7 млн жителів регіону у римський час. Якщо ці дані і висновки правильні, то Африка була такою ж населеною як Італія, причому значна частина мешканців зосереджувалися на території Проконсульської провінції.
Між тим, населення останнього лише на початку ХХ ст. перевищило 1,5 млн осіб. Мак Еведі та Джонс оцінюють населення Тунісу в римський час лише в 1 млн осіб, а цілої Африки (разом з Мавретанією) – у 4,25 млн. Таку оцінку можна вважати мінімальною, адже вона не враховує особливості клімату римського часу.
Інший гіпотетичний підрахунок дозволяє припустити для північної частини Африки Проконсульської щільність населення близько 50-60 осіб/км2. Така величина є максимальною для Італії виходячи з археологічних досліджень в районі Помптінських боліт (Лацій), а також повідомлень Плінія про населеність регіону Піцен .
У степових регіонах (Бізацена, Триполітанія), на підставі оцінок для Кіпру та Киренаїки, можна припустити щільність 25-30 осіб/км2.
Такий обрахунок дасть для території пізнішої провінції Карфагеніка близько 1,5-1,8 млн осіб, для Бізацени – 0,75 млн, для Триполітанії – 0,4 млн. З урахуванням посушливих прикордонних територій, людність цілої провінції могла сягати 2,5-3 млн осіб.
Урбанізація
Навіть на тлі інших частин античного Середземномор'я, Африка вражає дослідників кількістю, масштабом та багатством залишків міст римської епохи. Усього на території провінції знайдено понад 200 поселень. Оцінка їх населеності є проблематичною з огляду на брак археологічних даних.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWhMMkUyTDFSb1pXRjBjbVZmYjJaZlUyRmljbUYwYUdFbE1rTmZUR2xpZVdFdWFuQm5Mekl5TUhCNExWUm9aV0YwY21WZmIyWmZVMkZpY21GMGFHRWxNa05mVEdsaWVXRXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Дослідження показують наявність двох основних типів міст - добре розпланованих, зі щільною індивідуальною забудовою, а також напівсільського типу. Для останнього типу характерна наявність невеликого житлово-громадського центру, довкола якого, часто хаотично, розташовуються будинки з великими ділянками, садки, гончарні майстерні, некрополі тощо.
До першого типу належать головно приморські міста. Розкопки міста Сабрати виявили 116 невеликих двоповерхових будинків на території 2,54 га. Щільність населення для цього ареалу оцінюється у 230 люд./га. Для центральної частини міста Тімгад аналогічні оцінки дають 280-350 люд/га - втім, значна кількість громадських споруд міста опинилися за його межами.
Міста другого типу за розмірами часто не поступалися провідним центрам. Так Телепта (180 га) виявилася більшою за Гадрумет (156 га), а Гігті (52 га) зрівнялися з Лептісом-Мінор. Фактично ж це були невеликі спільности.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelF6TDFCc1lXNWZabTl5ZFcxZlpHOTFaMmRoWDJSbExuTjJaeTh5TWpCd2VDMVFiR0Z1WDJadmNuVnRYMlJ2ZFdkbllWOWtaUzV6ZG1jdWNHNW4ucG5n.png)
Навіть такі міста часто залишали по собі сліди багатства і розвиненої архітектури. Яскравим прикладом романо-африканського містобудування служить місто Тугга. До середини ІІ століття тут було щонайменше дев'ять храмів, форум, критий ринок, театр на 3500 місць, лазні. За Марка Аврелія та Коммода збудовано Капітолій, та водогін, за Северів - іпподром, храми Ваала (Сатурна) і Таніт (Юнона), дві арки.
За оцінками археологів, Тугга мала лише 5 тисяч мешканців.
Великі міста мали подібний набір споруд, але більшого масштабу. У Лептіс-Магна амфітеатр було збудовано вже за часів Нерона, а перебудований за Марка Аврелія іподром досяг у довжину 475 метрів.
Септимій Север побудував у рідному місті новий форум з аркою та базилікою, німфей, храм Юпітера Доліхена та портики уздовж головної вулиці - на зразок елліністичних міст Сходу (Апамея, Пальміра).
Значні міста
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek0xTDBOaGNuUm9ZV2RsWDJGeVkyaGhaVzlzYjJkcFkyRnNYM05wZEdWelgyMWhjQzFtY2k1emRtY3ZNakl3Y0hndFEyRnlkR2hoWjJWZllYSmphR0ZsYjJ4dloybGpZV3hmYzJsMFpYTmZiV0Z3TFdaeUxuTjJaeTV3Ym1jPS5wbmc=.png)
Карфаген. Відбудований Цезарем як римська колонія у 49 р. до н. е. Столиця і найбільше місто Африки. Карфаген мав торгово-ремісничу орієнтацію, тому тут не виникло настільки впливових еліт, як у Лептіс-Магні або Гадруметі. У ІІІ ст. місто стало одним з головних осередків християнства.
Межі римського Карфагена охоплюють 343 га, проте щільна забудова доведена на площі 230-240 га. В районі гавані знаходилися багатоповерхові інсули. Загальна чисельність населення могла сягати 60-80 тисяч і більше. Карфагенський цирк за розмірами (575x129 м) майже дорівнював Великому цирку в Римі. Розширений на межі ІІ та ІІІ ст. амфітеатр вміщував 44 тисячі глядачів.
Лептіс-Магна. Заснований фінікійцями наприкінці VI ст. до н. е. Страбон та Помпоній Мела не відзначають Лептіс як велике місто, проте вже у ІІ ст. він перетворюється у друге за значенням місто Африки. Веспасіан, Траян, Антонін, Аврелій і Север відзначили місто своїми арками.
Лептіс мав два форуми, колонадну вулицю, великий мацеллум. Збудований у 56 році амфітеатр був розрахований на 16 тисяч осіб. Іподром (475x90 м) належав до найбільших в імперії. Територія міста складала 446 га, забудована - близько 200 га. Населення - 30-40 тисяч.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHpMek14TDB4bGNIUnBjMTlOWVdkdVlTVXlRek11YW5Cbkx6SXlNSEI0TFV4bGNIUnBjMTlOWVdkdVlTVXlRek11YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Утіка. Перша провінційна столиця. Вже у ІІ столітті поступалася Карфагену, Лептісу, Гадрумету. За площі бл. 100 га населення міста могло складати 20 тис. осіб. Амфітеатр І ст. приймав понад 17 тис. глядачів.
Гадрумет (нині Сус) Найбільше місто, а з 293 р. – провінційна столиця Бізацени. Римське право отримав від Цезаря. Батьківщина імператора Клодія Альбіна (193-197) та сенатора Публія Сальвія Юліана. Гадрумет займав 156 га. Мав амфітеатр, театр, цирк (400x120 м). За Антоніна Гадрумет побудував новий форум з кількома храмами. Нараховував від 20 до 30 тис. мешканців.
Тіздра (Фіздрус) – центр багатого аграрного району, що спеціалізувався на експорті зерна та олії. Перший амфітеатр з'явився за Флавіїв і вміщував до 9 тис. глядачів. У 230 році почалося розширення споруди. За планами, які не довелося здійснити, місцевий "Колізей" розразовувався на 40 тис. гостей. Саме місто площею 175 га могло нараховувати 10-15 тисяч мешканців.
Гіппон-Регій (нині Аннаба). Ймовірно, значне місто, щодо якого бракує даних. Батьківщина Аврелія Августіна. Значний порт. В околицях – видобуток заліза, металургія, заготівля деревини.
Утіна. Пунічне поселення на захід від Карфагена. Цезар та Август виводили до Утіни колонії. У 38 р. до н. е. місто здобуло права муніципія. Мало два водогони, численні терми, театр. Збудований за Адріана амфітеатр розміром 96x81 метрів міг прийняти до 15 тис. відвідувачів. Таким же могло бути і населення самого міста (площа - 120 га).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJsTDAxaGNtTjFjMTlCZFhKbGJHbDFjMTlCY21Ob1gxUnlhWEJ2YkdsZlRHbGllV0V1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFUxaGNtTjFjMTlCZFhKbGJHbDFjMTlCY21Ob1gxUnlhWEJ2YkdsZlRHbGllV0V1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Ея (Триполі) – пунійське місто, що значно зросло протягом І-ІІ ст. Траян надав місту статусу колонії, Марк Аврелій - побудував іменну арку. Площа міста – 52 га.
Летіс-Мінор. Союзник Риму в часи Третьої пунічної війни. За республіки і ранньої імперії - незалежне пунійське місто. Мало форум, водогін, театр. Амфітеатр ІІ ст. (86x65) містив до 9 тис. глядачів. Площа міста - 52 га, населення, ймовірно, близько 10 тисяч.
Тапс. Мав такі ж права, що й Лептіс, але поступався йому за значенням. Один із найбільших експортних портів Африки. Гордіан ІІІ почав розширення місцевої гавані, але ці роботи так і не були завершені. Амфітеатр (80x58 м) розрахований на 4,5 тис. осіб. Площа міста – 44 га.
Сабрата. Невелике (35 га) але щільно заселене місто Триполітанії. Збудований у ІІ ст. амфітеатр (115x99 м) приймав понад 20 тис. глядачів. Також місто мало театр, базиліку, численні храми фінікійським, єгипетським та римським богам. Населення міста оцінюється у 7-9 тис. осіб.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkptTDFSb2RXSjFjbUp2WDAxaGFuVnpYMk5sYm5SbGNsOXdiR0Z1TFdaeUxuTjJaeTh5TWpCd2VDMVVhSFZpZFhKaWIxOU5ZV3AxYzE5alpXNTBaWEpmY0d4aGJpMW1jaTV6ZG1jdWNHNW4ucG5n.png)
Гіппон-Діаррит (Бізерта). Одна з великих фінікійських колоній на північ від Карфагена. Археологічні параметри невідомі. Ймовірно, мав такі ж розміри, як Сабрата, Тапс або Лептіс-Мінор.
Сікка Венерія (Ель-Кеф). Ймовірно, найбільше місто внутрішніх територій. Досліджена слабо.
Булла Регія. Старовинне місто у долині Меджерди. Столиця нумідійського царя Масінісси. Цезар дав Буллі статус вільного міста, Адріан - статус колонії та римське громадянство. Площа міста становила 41 га. Амфітеатр (74x66 м) містив до 10 тисяч глядачів.
Суфетула (Сбейтла). Добре досліджене місто площею 46 га. Планування вулиць та форум з'явилися за Веспасіана, театр і акведук - за Адріана. Амфітеатр з'явився бл. 160 року. За розмірів 72x60 метрів споруда здатна була прийняти 6,5 тис. осіб. У IV-V століттях Суфетула - значний центр християнства.
Тени. Фінікійська гавань. Цезар визнав Тени вільним містом, Адріан - надав статус колонії. Площа - 31 га. Амфітеатр (90x61 м) вміщував до 9 тис. глядачів .
Ахолла. Сусіднє місто зі схожою історією. Від Адріана отримало статус муніципія . Вигравало у Тенів за величиною амфітеатру (до 12 тис. відвідувачів).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5pTDAxaGEyaDBZWEpmVm1WdWRYTmZZbUZwYmk1cWNHY3ZNakl3Y0hndFRXRnJhSFJoY2w5V1pXNTFjMTlpWVdsdUxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Мактаріс. Гірське місто у 130 км на захід від Гадрумету. Попри значні розміри (120 га) Мактаріс не був великим містом. Розкопки виявили капітолій, 9 храмів та 4 лазні. Амфітеатр (63x50 м) містив 5,5 тис. глядачів. За Марка Аврелія Мактаріс набув статусу колонії.
Тугга. Найкраще досліджене місто провінції. За структурою подібне до Мактаріса, але дещо менше за розмірами (65-70 га в цілому, у тому числі 25 га щільної забудови).
Тігніка. Значне поселення у центрі долини Меджерди. Площа - 80 га. Амфітеатр кінця ІІ ст. вміщував до 6 тис. глядачів.
Тубурбо-Маюс. Добре досліджене місто площею 25 га. Отримало від Августа спершу статус муніципія, згодом - колонії римського права. Знайдено рештки театру, ринку, капітолію та форуму, п'яти лазень та шести храмів . Амфітеатр міста (74x61 м) розрахований на 7,5 тис. відвідувачів.
Також до середніх за розмірами міст провінції можна віднести Неаполіс, Пуппут, Туніс, Вагу, Тубурбо Мінус, Табраку, Мадавру, Узаліс, Менінкс, Гігті, Нумлулі, Телепте, Такапи та інші. При цьому загальне населення великих та середніх міст Африки навряд перевищувало 400 тисяч осіб.
Керівництво
- Марк Юній Сілан (36)
- імовірно знову Марк Юній Сілан (до 39)
- (до 41)
- Тит Статілій Тавр (52-53)
- Гай Віпстан Апроніан (68-69)
- Луцій Кальпурній Пізон (69-70)
- Публій Галерій Трахал (78-79)
- Луцій Фунісулан Веттоніан (91-92)
- Луцій Яволен Пріск (101—102)
- Луцій Корнелій Пузіон Анній Мессала (103—104)
- (108—109)
- Квінт Помпоній Руф (110—111)
- Луцій Росцій Еліан Мецій Целер (116-118)
- Луцій Катілій Север Юліан Клавдій Регін (123—124 — 125)
- (130—131)
- (131—132)
- Гай Бруттій Презент Луцій Фульвій Рустік (134—135)
- (137—138)
- (138—139)
- (140—141)
- (141—142)
- (142—143)
- (143—144)
- Луцій Мініцій Натал Квадроній Вер (153—154)
- Луцій Гедій Руф Лолліан Авіт (157 — 158—159)
- (158—159)
- Квінт Воконій Сакса Фід (161—162)
- (162—163)
- Маній Ацилій Глабріон Гней Корнелій Север (166? — 167)
- Салвій Юліан (167—168 — 168—170)
- (168—169)
- (169—170)
- Гай Ауфідій Вікторін (173—174—175)
- Гай Веттій Сабініан Юлій Хоспет (190—191)
- Публій Корнелій Ануллін (192—193)
- Гай Юлій Аспер (200—201 — 204—205)
- (205—206)
- (211-212)
- Луцій Марій Максим Перпетв Авреліан (213-215)
- Діон Кассій (221)
- (257—258)
- (258—259)
- (між 265 й 268)
- Тіт Клавдій Марк Аврелій Аристобул (290—294)
- Квінт Клодій Гермогеніан Олібрій (361—362)
- (364—365)
- (371/372—373)
- (383—384)
- (389—390)
- (392—393)
- (394—395)
- Флавій Аніцій Пробін (396—397)
- (415)
Примітки
- Куларамбай, Бембай (2019). К вопросу об образовании римских провинций в Африке. cyberleninka.ru (русский) .
- Hanson, J. W. (2016). An urban geography of the Roman World (english) . Oxford: Archeopress. с. 261—289. ISBN .
- Kotula, Tadeush (1975). Znaczenje prowincji afrykanskich w systemie Imperium ((polska)) . Wroclaw. с. 71.
- Никитин, А. Н. Роль африканских провинций в политической. Экономической и культурной жизни римской империи. cyberleninka.ru (русский) .
- Hobson, Matthew (2020). Roman Towns and the Settlment Hierarchy of Ancient North Africa (english) . Leiden: Brill. с. 281—316. ISBN .
- Gozables Cravioto, Enrique (2007). La demografia de la Hispania Romana: tres decadas despues. unirioja.es (espanol) .
- Штаерман, Елена (1957). Кризис рабовладельческого строя в западных провинциях Римской империи (русский) . Москва: Наука. с. 281.
- Beloch, Karl Julius (1886). Die Bevölkerung der griechish-römischen Welt (deutsch) . Leiptzig: Verlag bon Duncker und Humblot. с. 465—471.
- Colin McEvedy, Richard Jones (1978). Atlas of World Population History (english) . London: Penguin Books LTD. с. 219-224. ISBN .
- Bowman, Alan (2011). Settlment, urbanisation and population (english) . Oxford: Oxford University Press. с. 10. ISBN .
{{}}
: Перевірте значення|isbn=
: недійсний символ () - Hanson J., Ortman S. A systematic method for estimating the populations of Greek and Roman settlements. researchgate.net (english) .
- Hackett, Jonathan (2019). Quantifying the popularity of amphitheatre spectacles in the Roman West (english) . Birmingham: University of Birmingham. с. 134.
![]() | Це незавершена стаття з історії. Ви можете проєкту, виправивши або дописавши її. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Afrika lat Africa Proconsularis Africa Vetus provinciya Rimskoyi imperiyi stvorena u 146 roci za pidsumkom punichnih vijn Provinciya spershu zajmala teritoriyu pivnichnogo Tunisu ta zgodom ohopila zemli na pivnochi suchasnoyi Liviyi ta shodi Alzhiru Odna z najbilshih za rozmirom i naselennyam provincij Rimskoyi Imperiyi Afrika zrobila velikij vnesok u rozvitok antichnoyi kulturi ekonomiki ta mistobuduvannya Afrika Data stvorennya zasnuvannya146 do n e KrayinaStarodavnij Rim Stolicyad Administrativna odinicyad Zaminenij naAfrikanske korolivstvo Na zaminuKarfagen Istorichnij periodRimska imperiya Chas data pripinennya isnuvannya439 Afrika u Vikishovishi Koordinati 31 48 00 pn sh 12 44 24 sh d 31 8000000000277793787972769 pn sh 12 74000000002777888 sh d 31 8000000000277793787972769 12 74000000002777888Rimska Afrika protyagom 146 105 rr do n e IstoriyaUtvorennya provinciyi Provinciyu Afrika bulo stvoreno u 146 r do n e pislya ostatochnoyi peremogi Rimu u Tretij Punichnij vijni ta znishennya Karfagenu Do skladu provinciyi uvijshlo yadro kolishnoyi Karfagenskoyi derzhavi rozvineni mista na pivnichnomu shodi suchasnogo Tunisu povnistyu punichni za svoyeyu kulturoyu ta skladom naselennya Okrim Karfagena rimlyani takozh znishili mista yaki nadavali jomu dopomogu Neapol Klupeya Tunet Chastina yih zemel buli peredani gromadam soyuznim Rimovi Utici Gadrumetu Leptis Minor Tapsu Novostvorena provinciya ohopila blizko 25 tis km2 Upravlyali neyu pretori a stoliceyu stalo soyuzne misto Utika Za svoyimi svoyimi rozmirami 80 100 ga vona postupalasya ne lishe kolishnij metropoliyi a j najbilshim mistam Italiyi Pro masshtabi znelyudnennya Afriki u drugij polovini II stolittya mozhe svidchiti te sho narodnij tribun Gaj Grakh vzhe u 123 r do n e proponuvav vivesti u koloniyu Yunoniya na misci zrujnovanogo Karfagena 6000 kolonistiv rozpodilivshi mizh nimi 450 tisyach yugeriv zemli Respublikanskij period U 105 r do n e pislya peremogi Rimu v Yugurtinskij vijni mezhi Afriki suttyevo rozshirilisya za rahunok shidnih teritorij Numidiyi Vazhlivist provinciyi zrostala u zv yazku zi zbilshennyam zalezhnosti Italiyi vid zernovogo importu a takozh rozshirennyam hlibnih rozdach Razom iz Siciliyeyu Afrika staye godivniceyu Italiyi Za pidrahunkami Tadeusha Kotuli na seredinu I st do n e provinciya shoroku postachala rimskij annoni 1 2 mln modiyiv zerna 8 5 tis tonn ta 1 mln mir oliyi 1 tis tonn Naselennya Afriki platilo yak podushnij tak i pozemelnij podatok v naturalnij i groshovij formi Takozh vlada primusovo vikupovuvala chastinu vrozhayu za tverdoyu cinoyu Razom iz chastimi zlovzhivannyami namisnikiv i grabizhnickoyu sistemoyu vidkupu podatkiv ce prizvodilo do antirimskih vistupiv Zokrema u 83 r do n e povstali meshkanci Utiki spalili zhivcem pretora Gaya Fabiya Adriana Ostatochne vregulyuvannya podatkovoyi periodi vidbulosya lishe za Oktaviana Avgusta Pid chas gromadyanskoyi vijni mizh Gayem Yuliyem Cezarem ta pribichnikami respubliki Afrika stala dlya ostannih centrom sprotivu Comu spriyala pidtrimka numidijskogo carya Yubi Opoziciya na choli z kontrolyuvala provinciyu do vesni 46 r do n e koli yih sili buli rozbiti Cezarem u bitvi pri Tapsi Nezabarom pislya cogo v oblozhenij Utici pokinchiv iz soboyu inshij lider respublikanciv Mark Porcij Katon Molodshij Takim chinom same v Africi zaginuli nashadki golovnih iniciatoriv znishennya starogo Karfagenu Scipiona Emiliana ta Katona Starshogo Imperatorskij period Pislya peremogi Cezar vtorgsya do Numidiyi aneksuvav yiyi shidnu chastinu i utvoriv provinciyu Afrika Nova U 40 r do n e vona ohoplyuvala vzhe vsyu kolishnyu Numidiyu Avgust u 27 r do n e ob yednav Staru i Novu Afriki v yedinu provinciyu Afrika Prokonsulska yaku vin nominalno viddav v upravlinnya senatu Stoliceyu provinciyi staye vidbudovanij Cezarem Karfagen Utiku zh geograf Strabon zgaduye yak druge za znachennyam misto Prokonsulsku Afriku mozhna vvazhati najvazhlivishoyu z usih senatskih provincij Za Diodorom Sicilijskim HH 17 u skladi teritoriyi perebuvalo 516 gromad tobto bilshe nizh v cilij Italiyi abo Ispaniyi Na pochatku pravlinnya Avgusta v provinciyi stoyalo dva legioni u Cirti ta Ammedari a za eksportom zerna Afrika z chasom viperedila kerovanij imperatorskim prefektom Yegipet Takozh vona bula odniyeyu z najbilshih za teritoriyeyu ta naselennyam provincij poryad z Yegiptom Aziyeyu Siriyeyu ta Tarrakonskoyu Ispaniyeyu Na seredinu I st v Africi lishivsya lishe Legio III Augusta z centrom spochatku v Teveste zgodom v Numidiya Roztashuvannya vijska spriyalo romanizaciyi provinciyi oskilki tut zhe veterani otrimuvali i svoyi zemelni nadili Najbilsh aktivnim proces kolonizaciyi buv za Cezarya ta Avgusta ta zagalom vin trivav do epohi Severiv Poselennya kolonistiv vinikli ne mensh nizh u 40 mistah provinciyi u bagatoh vipadkah kolonizaciya vidbuvalasya u dekailka etapiv Tripolitanskij limes sho buduvavsya protyagom I ta II st dlya zahistu vid kochovikiv U period rannoyi imperiyi provinciya ne bula cilkom mirnoyu Zokrema u 14 24 rokah v Numidiyi vidbuvalosya povstannya u 84 85 rokah vijna z nasamonami Na pivdennomu shodi za Flaviyiv ta Antoniniv buduyetsya dlya ubezpechennya vid napadu garamantiv Septimij Sever zahopivshi vladu u Rimi u 193 r vidokremiv vid Prokonsulskoyi Afriki Numidiyu viokremivshi yiyi v imperatorsku provinciyu z centrom u starij carskij stolici Cirti Dzherelo V st povidomlyaye pro nayavnist v Numidiyi 125 gromad Nezvazhayuchi na podil same za Severiv Afrika perezhivaye svij najbilshij rozkvit a miscevi eliti stayut najbilsh vplivovimi sered provincijnih kil u Rimi Kriza III stolittya zalishila glibokij slid na provinciyi yaka zaznala yak vtorgnennya varvariv tak i povstan miscevogo naselennya tubilnogo i romanizovanogo U 293 r n e Diokletian podiliv provinciyu na Afriku Zevgitanu rajon Karfagena ta Valeriyu Bizacenu U 314 roci vona takozh bula podilena na Bizacenu shid suchasnogo Tunisa ta Tripolitaniyu pivnichnij zahid suchasnoyi Liviyi Podil diocezu Afrika u 314 429 rokah U 430 r u provinciyu vtorglisya vandali yaki za pidtrimki tubilnih plemen uzhe zahopili tereni Mavretaniyi ta Numidiyi Pislya trivaloyi borotbi z rimlyanami vandalam dovelosya vidstupiti za mezhi Numidiyi ale vzhe 439 roku yim vdalosya vzyati Karfagen V Africi vandali zakripilisya do 534 roku prichomu chastina elit perejnyala rimski zvichayi a za korolya Gilderika Karfagen navit stav centrom latinskoyi poeziyi Ekonomichne ta politichne znachennya provinciyiLucij Septimij Sever 146 211 urodzhenec Leptis Magni i pokrovitel afrikanskih provincij Vporyadkuvannya podatkovoyi sistemi ta spriyatlivi klimatichni umovi spriyali znachnomu pidnesennyu Prokonsulskoyi Afriki u I III stolittyah Torgivlya z Italiyeyu aktivne budivnictvo dorig ta postijnij pripliv kapitaliv spriyali rozvitku melioraciyi rozshirennyu obroblyuvanih zemel zrostannyu produktivnosti Za doslidzhennyami Tadeusha Kopuli v chasi Nerona Afrika shorichno eksportuvala 18 mln modiyiv 128 tis tonn zerna Nadali cej obsyag zrostav Kommod iniciyuvav stvorennya okremogo Afrikanskogo flotu yakij mav suprovodzhuvati zernovi korabli do Ostiyi Puteol ta inshih portiv Italiyi Inshim dohidnim napryamom stalo virobnictvo olivkovoyi oliyi Osnovnim postachalnikom cogo tovaru Afrika staye vzhe u II stolitti viperedzhayuchi Betiku Takim chinom region staye klyuchovim virobnikom ta eksporterom prodovolstva u Seredzemnomor yi Z remesel najvishogo rozvitku dosyaglo goncharstvo ta korablebuduvannya Obidvi sferi znachnoyu miroyu tezh buli pov yazani iz eksportom prodovolstva Masshtabna torgivlya spriyaye zbagachennyu miscevih elit yak nashadkiv rimskih kolonistiv tak i romanizovanih tubilciv Z Afriki pohodili konsulyari Marij Cels Salvij Yulian Kornelij Repentin prefekt Rimu Kvint Lollij Urbik z Tiddisa prefekti pretoriya Kvint Emilij Laet z Teniv ta Gaj Fulvij Plavcian z Leptis Magni a takozh voroguyuchi imperatori Decim Klodij Albin z Gadrumeta ta Lucij Septimij Sever z Leptis Magni Za pidrahunkami istorika Entoni Birli za pravlinnya Severa 193 211 z Afriki pohodili 35 novih chleniv senatu todi yak z reshti provincij 41 Takij rozpodil hoch i buv pov yazanij z harakternimi dlya Rimu yavishami zemlyactva ta kumivstva vse zh mav i ekonomichne pidgruntya Vpliv afrikanciv zberigavsya do seredini III stolittya U 238 r miscevi eliti iniciyuvali povstannya proti vladi Maksimina Frakijcya i visunula v yakosti imperatoriv Marka Antoniya Gordiana ta jogo sina Z rozgortannyam Krizi III stolittya virishalnim faktorom u borotbi za vladu staye vijsko tozh politichne znachennya Afriki padaye Vtim region na deyakij chas staye golovnim oseredkom zahidnogo hristiyanstva zokrema v jogo najbilsh radikalnih proyavah U Africi narodilisya i veli svoyu diyalnist Tertullian Kiprian a zgodom Donat ta Avgustin Prirodni umoviChislenni literaturni dzherela ta arheologichni pam yatki pokazuyut sho u punichnij ta rimskij chas a takozh protyagom rannogo serednovichchya klimat Pivnichnoyi Afriki buv bilsh vologim a areal zemlerobstva prostyagavsya znachno dali na pivden Richka Medzherda Zokrema Pomponij Mela povidomlyaye pro riku Kinips sho protikaye mizh nadzvichajno plodyuchimi polyami mizh mistami Eya ta Leptis Magna Horografiya I 37 Na sogodni cya teritoriya Tripolitaniya yavlyaye soboyu posushlivij region z sezonnimi richkami uedami yaki vlitku povnistyu peresihayut Arheologichnim pidtverdzhennyam klimatichnih vidminnostej ye zalishki chislennih mist ferm ta zemelnogo rozmezhuvannya u zonah napivpustel ta suhih stepiv Tak v rajoni ostrova Dzherba isnuvalo cile skupchennya poselen a golovni mista Gigti ta Meninks mali teritoriyu 50 70 ta 40 gektariv vidpovidno Okrim bilshogo nizh sogodni arealu agrokulturi pismovi dzherela povidomlyayut pro viklyuchnu plodyuchist deyakih regioniv Afriki V dolini riki Bagradi nini Medzherda zbirali po dva vrozhayi na rik prichomu Varron povidomlyaye pro vrozhayi sam 100 Plinij pro sam 150 Popri fantastichnist cih cifr mozhna pripustiti sho afrikanski vrozhayi na polivnih zemlyah ne postupalisya yegipetskim tobto syagali 20 25 c ga Bilsh posushlivi regioni provinciyi Tripolitaniya Bizacena specializuvalisya na viroshuvanni olivok Yak zaznachaye Starbon Geografiya XVII na pivnochi Afriki procvitalo vinorobstvo ta viroshuvannya fruktiv zokrema figiv Gori Atlas buli viklyuchno bagati derevinoyu u tomu chisli duzhe cinnoyu Same v Africi na zamovlennya Marka Tulliya Cicerona bulo vigotovleno stil vartistyu pivmiljoni sesterciyiv SuspilstvoSklad naselennya Z rozshirennya mezh Afriki do skladu provinciyi vhodili teritoriyi z chislennim numidijskim livijskim ta inshim tubilnim naselennyam Strokatoyu bula i antropologichna kartina dominuvali berberski a takozh semitski tipi Pitannya pro rasovu prinalezhnist numidijciv lishayetsya diskusijnim jmovirno voni buli perehidnim tipom mizh yevropeoidnoyu ta negroyidnoyu rasoyu Sered cholovikiv bulo poshirene nosinnya borid Imperatori aktivno stvoryuvali v Africi koloniyi prichomu za yih shilnistyu koloniya ne postupalasya deyakim regionam Italiyi Yaksho Cezar stvoryuvav koloniyi na uzberezhzhi Karfagen Neapolis Gadrumet Taps to Avgust pochav osvoyuyennya vnutrishnih teritorij Sikka Venerariya Tuburbo Mayus yake aktivno trivalo do pochatku II st a u deyakih vipadkah Vaga Kapsa Takapsi do pravlinnya Septimiya Severa Hocha viznachennya masshtabiv italijskoyi a takozh sirijskoyi azijskoyi ta inshih potokiv migraciyi ye problematichnim plavilnij kotel pochatku eri znachno vplinuv na viglyad pivnichnoafrikanskogo naselennya yake v cilomu stalo bilsh gomogennim ta blizhchim do inshih seredzemnomorskih grup Romanizaciya provinciyi bula nepovnoyu navit v period poshirennya hristiyanstva She u II st naselennya starih punijskih mist takih yak Eya v Tripolitaniyi prodovzhuvalo spilkuvatisya v osnovnomu punijskoyu movoyu U vnutrishnih regionah nadpisi numidijskoyu movoyu vikonani abetkoyu ostatochno znikayut lishe u IV V stolittyah Socialna struktura Z tochki zoru rozselennya dlya Afriki bulo harakterne dominuvannya velikih sil ta malenkih mistechok Najbilsh shilnu sistemu poselen mala dolina Medzherdi de zafiksovano 200 rimskih mist abo urbanizovanih sil Yak zaznachaye Metyu Hobson 90 cih poselen mali ploshu menshe 30 gektariv Ruyini antichnoyi Sufetuli Sbejtla Dispersnist rozselennya spriyala dominuvannyu dribnogo ta serednogo zemlevolodinnya Protyagom I II stolit Afrika mogla pohvalitisya najvishim rivnem zhittya prostogo naselennya Tipove dlya bilshosti tradicijnih kultur upodibnennya bidnosti ta chesnosti u epigrafichnomu materiali provinciyi majzhe ne zustrichayetsya Navpaki poshirenim ye proslavlennya trudolyubstva ta dostatku Pokazovoyu ye epitafiya Zhencya z Maktarisa yakij z gordistyu povidomlyaye sho narodivsya u prostih batkiv 11 rokiv vodiv artili zhenciv u Numidiyu i tak zarobiv svij statok Protyagom I II stolit zrostaye i vaga imperatorskih mayetkiv Yak svidchit nadpis iz Burunitanskogo saltusa jogo zemli obroblyuvalisya vilnimi kolonami yaki mali pravo pozhalitisya na zlovzhivannya prokuratora saltusa bezposeredno imperatoru Insheyu osoblivistyu Afriki bula vidnosno visoka trivalist zhittya Za danimi epigrafiki veterani ta soldati Legio III Augusta zhili v serednomu 46 9 rokiv todi yak yih kolegi v Ispaniyi lishe 38 5 rokiv Trivalosti zhittya mogla spriyati mensha vologist povitrya i vidpovidno krashi epidemiologichnij miscevosti v rajoni dislokaciyi vijsk Kriza III stolittya Z kincya II stolittya u Africi narostayut krizovi yavisha Vidznachayetsya zmenshennya skladu miskih kurij tobto kilkosti gromadyan mista yaki mayut cenz sho dozvolyaye yim obijmati posadi i nesti vidpovidni vitrati Prichinoyu rozorennya zemlevlasnikiv buli yak veliki vitrati na rozvagi i prikrashannya mist tak i konkurenciya z boku velikih zemlevlasnikiv Cej proces buv zagalnim dlya vsiyeyi Rimskoyi Imperiyi ale v Africi vin pochavsya iz zapiznennyam Yak i v reshti provincij posilennya socialnoyi nerivnosti ta zbagachennya vidnosno nevelikoyi grupi zemlevlasnikiv suprovodzhuvalosya z yih boku nadzvichajno visokoyu budivelnoyu aktivnistyu Tomu znachna chastina viznachnih gromadskih sporud afrikanskih mist pripadaye vzhe na pochatok III stolittya U comu konteksti primitna istoriya najbilshogo v provinciyi afiteatru u misti Tizdra El Dzhem Ambitne budivnictvo pochalosya bl 230 roku ale povnistyu pripinilosya vzhe u 238 roci na foni povstannya Gordianiv i zrostayuchoyi nestabilnosti Chiselnist naselennyaZa Strabonom Geografiya XVII 3 naselennya Karfagenu naperedodni Tretoyi Punichnoyi vijni skladalo 700 tisyach osib Cya velichina mogla opisuvati naselennya vsiyeyi derzhavi i v takomu razi svidchila pro duzhe visoku shilnist naselennya blizko 70 osib km2 Pivnichnoafrikanskij landshaft Karl Beloh analizuyuchi dani pro mijskovu mic Karfagenu dohodit visnovku sho naselennya pidporyadkovanih jomu afrikanskih teritorij skladalo 3 4 miljoni osib analogichno z Rimskoyu Italiyeyu Dali Beloh posilayetsya na Prokopiya Kesarijskogo yakij govorit sho pid chas pravlinnya vandaliv ta vizantijciv v Africi lishilosya 5 mln osib Z cogo istorik robit visnovok pro 6 7 mln zhiteliv regionu u rimskij chas Yaksho ci dani i visnovki pravilni to Afrika bula takoyu zh naselenoyu yak Italiya prichomu znachna chastina meshkanciv zoseredzhuvalisya na teritoriyi Prokonsulskoyi provinciyi Mizh tim naselennya ostannogo lishe na pochatku HH st perevishilo 1 5 mln osib Mak Evedi ta Dzhons ocinyuyut naselennya Tunisu v rimskij chas lishe v 1 mln osib a ciloyi Afriki razom z Mavretaniyeyu u 4 25 mln Taku ocinku mozhna vvazhati minimalnoyu adzhe vona ne vrahovuye osoblivosti klimatu rimskogo chasu Inshij gipotetichnij pidrahunok dozvolyaye pripustiti dlya pivnichnoyi chastini Afriki Prokonsulskoyi shilnist naselennya blizko 50 60 osib km2 Taka velichina ye maksimalnoyu dlya Italiyi vihodyachi z arheologichnih doslidzhen v rajoni Pomptinskih bolit Lacij a takozh povidomlen Pliniya pro naselenist regionu Picen U stepovih regionah Bizacena Tripolitaniya na pidstavi ocinok dlya Kipru ta Kirenayiki mozhna pripustiti shilnist 25 30 osib km2 Takij obrahunok dast dlya teritoriyi piznishoyi provinciyi Karfagenika blizko 1 5 1 8 mln osib dlya Bizaceni 0 75 mln dlya Tripolitaniyi 0 4 mln Z urahuvannyam posushlivih prikordonnih teritorij lyudnist ciloyi provinciyi mogla syagati 2 5 3 mln osib UrbanizaciyaNavit na tli inshih chastin antichnogo Seredzemnomor ya Afrika vrazhaye doslidnikiv kilkistyu masshtabom ta bagatstvom zalishkiv mist rimskoyi epohi Usogo na teritoriyi provinciyi znajdeno ponad 200 poselen Ocinka yih naselenosti ye problematichnoyu z oglyadu na brak arheologichnih danih Teatr mista Sabrata Doslidzhennya pokazuyut nayavnist dvoh osnovnih tipiv mist dobre rozplanovanih zi shilnoyu individualnoyu zabudovoyu a takozh napivsilskogo tipu Dlya ostannogo tipu harakterna nayavnist nevelikogo zhitlovo gromadskogo centru dovkola yakogo chasto haotichno roztashovuyutsya budinki z velikimi dilyankami sadki goncharni majsterni nekropoli tosho Do pershogo tipu nalezhat golovno primorski mista Rozkopki mista Sabrati viyavili 116 nevelikih dvopoverhovih budinkiv na teritoriyi 2 54 ga Shilnist naselennya dlya cogo arealu ocinyuyetsya u 230 lyud ga Dlya centralnoyi chastini mista Timgad analogichni ocinki dayut 280 350 lyud ga vtim znachna kilkist gromadskih sporud mista opinilisya za jogo mezhami Mista drugogo tipu za rozmirami chasto ne postupalisya providnim centram Tak Telepta 180 ga viyavilasya bilshoyu za Gadrumet 156 ga a Gigti 52 ga zrivnyalisya z Leptisom Minor Faktichno zh ce buli neveliki spilnosti Gromadskij centr Tuggi Navit taki mista chasto zalishali po sobi slidi bagatstva i rozvinenoyi arhitekturi Yaskravim prikladom romano afrikanskogo mistobuduvannya sluzhit misto Tugga Do seredini II stolittya tut bulo shonajmenshe dev yat hramiv forum kritij rinok teatr na 3500 misc lazni Za Marka Avreliya ta Kommoda zbudovano Kapitolij ta vodogin za Severiv ippodrom hrami Vaala Saturna i Tanit Yunona dvi arki Za ocinkami arheologiv Tugga mala lishe 5 tisyach meshkanciv Veliki mista mali podibnij nabir sporud ale bilshogo masshtabu U Leptis Magna amfiteatr bulo zbudovano vzhe za chasiv Nerona a perebudovanij za Marka Avreliya ipodrom dosyag u dovzhinu 475 metriv Septimij Sever pobuduvav u ridnomu misti novij forum z arkoyu ta bazilikoyu nimfej hram Yupitera Dolihena ta portiki uzdovzh golovnoyi vulici na zrazok ellinistichnih mist Shodu Apameya Palmira Znachni mistaRoztashuvannya zalishkiv Karfagenu Karfagen Vidbudovanij Cezarem yak rimska koloniya u 49 r do n e Stolicya i najbilshe misto Afriki Karfagen mav torgovo remisnichu oriyentaciyu tomu tut ne viniklo nastilki vplivovih elit yak u Leptis Magni abo Gadrumeti U III st misto stalo odnim z golovnih oseredkiv hristiyanstva Mezhi rimskogo Karfagena ohoplyuyut 343 ga prote shilna zabudova dovedena na ploshi 230 240 ga V rajoni gavani znahodilisya bagatopoverhovi insuli Zagalna chiselnist naselennya mogla syagati 60 80 tisyach i bilshe Karfagenskij cirk za rozmirami 575x129 m majzhe dorivnyuvav Velikomu cirku v Rimi Rozshirenij na mezhi II ta III st amfiteatr vmishuvav 44 tisyachi glyadachiv Leptis Magna Zasnovanij finikijcyami naprikinci VI st do n e Strabon ta Pomponij Mela ne vidznachayut Leptis yak velike misto prote vzhe u II st vin peretvoryuyetsya u druge za znachennyam misto Afriki Vespasian Trayan Antonin Avrelij i Sever vidznachili misto svoyimi arkami Leptis mav dva forumi kolonadnu vulicyu velikij macellum Zbudovanij u 56 roci amfiteatr buv rozrahovanij na 16 tisyach osib Ipodrom 475x90 m nalezhav do najbilshih v imperiyi Teritoriya mista skladala 446 ga zabudovana blizko 200 ga Naselennya 30 40 tisyach Leptis Magna Rinok Utika Persha provincijna stolicya Vzhe u II stolitti postupalasya Karfagenu Leptisu Gadrumetu Za ploshi bl 100 ga naselennya mista moglo skladati 20 tis osib Amfiteatr I st prijmav ponad 17 tis glyadachiv Gadrumet nini Sus Najbilshe misto a z 293 r provincijna stolicya Bizaceni Rimske pravo otrimav vid Cezarya Batkivshina imperatora Klodiya Albina 193 197 ta senatora Publiya Salviya Yuliana Gadrumet zajmav 156 ga Mav amfiteatr teatr cirk 400x120 m Za Antonina Gadrumet pobuduvav novij forum z kilkoma hramami Narahovuvav vid 20 do 30 tis meshkanciv Tizdra Fizdrus centr bagatogo agrarnogo rajonu sho specializuvavsya na eksporti zerna ta oliyi Pershij amfiteatr z yavivsya za Flaviyiv i vmishuvav do 9 tis glyadachiv U 230 roci pochalosya rozshirennya sporudi Za planami yaki ne dovelosya zdijsniti miscevij Kolizej rozrazovuvavsya na 40 tis gostej Same misto plosheyu 175 ga moglo narahovuvati 10 15 tisyach meshkanciv Gippon Regij nini Annaba Jmovirno znachne misto shodo yakogo brakuye danih Batkivshina Avreliya Avgustina Znachnij port V okolicyah vidobutok zaliza metalurgiya zagotivlya derevini Utina Punichne poselennya na zahid vid Karfagena Cezar ta Avgust vivodili do Utini koloniyi U 38 r do n e misto zdobulo prava municipiya Malo dva vodogoni chislenni termi teatr Zbudovanij za Adriana amfiteatr rozmirom 96x81 metriv mig prijnyati do 15 tis vidviduvachiv Takim zhe moglo buti i naselennya samogo mista plosha 120 ga Arka Marka Avreliya u Tripoli Eya Tripoli punijske misto sho znachno zroslo protyagom I II st Trayan nadav mistu statusu koloniyi Mark Avrelij pobuduvav imennu arku Plosha mista 52 ga Letis Minor Soyuznik Rimu v chasi Tretoyi punichnoyi vijni Za respubliki i rannoyi imperiyi nezalezhne punijske misto Malo forum vodogin teatr Amfiteatr II st 86x65 mistiv do 9 tis glyadachiv Plosha mista 52 ga naselennya jmovirno blizko 10 tisyach Taps Mav taki zh prava sho j Leptis ale postupavsya jomu za znachennyam Odin iz najbilshih eksportnih portiv Afriki Gordian III pochav rozshirennya miscevoyi gavani ale ci roboti tak i ne buli zaversheni Amfiteatr 80x58 m rozrahovanij na 4 5 tis osib Plosha mista 44 ga Sabrata Nevelike 35 ga ale shilno zaselene misto Tripolitaniyi Zbudovanij u II st amfiteatr 115x99 m prijmav ponad 20 tis glyadachiv Takozh misto malo teatr baziliku chislenni hrami finikijskim yegipetskim ta rimskim bogam Naselennya mista ocinyuyetsya u 7 9 tis osib Gromadskij centr Tuburbo Mayusa Gippon Diarrit Bizerta Odna z velikih finikijskih kolonij na pivnich vid Karfagena Arheologichni parametri nevidomi Jmovirno mav taki zh rozmiri yak Sabrata Taps abo Leptis Minor Sikka Veneriya El Kef Jmovirno najbilshe misto vnutrishnih teritorij Doslidzhena slabo Bulla Regiya Starovinne misto u dolini Medzherdi Stolicya numidijskogo carya Masinissi Cezar dav Bulli status vilnogo mista Adrian status koloniyi ta rimske gromadyanstvo Plosha mista stanovila 41 ga Amfiteatr 74x66 m mistiv do 10 tisyach glyadachiv Sufetula Sbejtla Dobre doslidzhene misto plosheyu 46 ga Planuvannya vulic ta forum z yavilisya za Vespasiana teatr i akveduk za Adriana Amfiteatr z yavivsya bl 160 roku Za rozmiriv 72x60 metriv sporuda zdatna bula prijnyati 6 5 tis osib U IV V stolittyah Sufetula znachnij centr hristiyanstva Teni Finikijska gavan Cezar viznav Teni vilnim mistom Adrian nadav status koloniyi Plosha 31 ga Amfiteatr 90x61 m vmishuvav do 9 tis glyadachiv Aholla Susidnye misto zi shozhoyu istoriyeyu Vid Adriana otrimalo status municipiya Vigravalo u Teniv za velichinoyu amfiteatru do 12 tis vidviduvachiv Zobrazhennya Veneri z Maktarisa Maktaris Girske misto u 130 km na zahid vid Gadrumetu Popri znachni rozmiri 120 ga Maktaris ne buv velikim mistom Rozkopki viyavili kapitolij 9 hramiv ta 4 lazni Amfiteatr 63x50 m mistiv 5 5 tis glyadachiv Za Marka Avreliya Maktaris nabuv statusu koloniyi Tugga Najkrashe doslidzhene misto provinciyi Za strukturoyu podibne do Maktarisa ale desho menshe za rozmirami 65 70 ga v cilomu u tomu chisli 25 ga shilnoyi zabudovi Tignika Znachne poselennya u centri dolini Medzherdi Plosha 80 ga Amfiteatr kincya II st vmishuvav do 6 tis glyadachiv Tuburbo Mayus Dobre doslidzhene misto plosheyu 25 ga Otrimalo vid Avgusta spershu status municipiya zgodom koloniyi rimskogo prava Znajdeno reshtki teatru rinku kapitoliyu ta forumu p yati lazen ta shesti hramiv Amfiteatr mista 74x61 m rozrahovanij na 7 5 tis vidviduvachiv Takozh do serednih za rozmirami mist provinciyi mozhna vidnesti Neapolis Pupput Tunis Vagu Tuburbo Minus Tabraku Madavru Uzalis Meninks Gigti Numluli Telepte Takapi ta inshi Pri comu zagalne naselennya velikih ta serednih mist Afriki navryad perevishuvalo 400 tisyach osib Kerivnictvo Mark Yunij Silan 36 imovirno znovu Mark Yunij Silan do 39 do 41 Tit Statilij Tavr 52 53 Gaj Vipstan Apronian 68 69 Lucij Kalpurnij Pizon 69 70 Publij Galerij Trahal 78 79 Lucij Funisulan Vettonian 91 92 Lucij Yavolen Prisk 101 102 Lucij Kornelij Puzion Annij Messala 103 104 108 109 Kvint Pomponij Ruf 110 111 Lucij Roscij Elian Mecij Celer 116 118 Lucij Katilij Sever Yulian Klavdij Regin 123 124 125 130 131 131 132 Gaj Bruttij Prezent Lucij Fulvij Rustik 134 135 137 138 138 139 140 141 141 142 142 143 143 144 Lucij Minicij Natal Kvadronij Ver 153 154 Lucij Gedij Ruf Lollian Avit 157 158 159 158 159 Kvint Vokonij Saksa Fid 161 162 162 163 Manij Acilij Glabrion Gnej Kornelij Sever 166 167 Salvij Yulian 167 168 168 170 168 169 169 170 Gaj Aufidij Viktorin 173 174 175 Gaj Vettij Sabinian Yulij Hospet 190 191 Publij Kornelij Anullin 192 193 Gaj Yulij Asper 200 201 204 205 205 206 211 212 Lucij Marij Maksim Perpetv Avrelian 213 215 Dion Kassij 221 257 258 258 259 mizh 265 j 268 Tit Klavdij Mark Avrelij Aristobul 290 294 Kvint Klodij Germogenian Olibrij 361 362 364 365 371 372 373 383 384 389 390 392 393 394 395 Flavij Anicij Probin 396 397 415 PrimitkiKularambaj Bembaj 2019 K voprosu ob obrazovanii rimskih provincij v Afrike cyberleninka ru russkij Hanson J W 2016 An urban geography of the Roman World english Oxford Archeopress s 261 289 ISBN 978 1 78491 473 8 Kotula Tadeush 1975 Znaczenje prowincji afrykanskich w systemie Imperium polska Wroclaw s 71 Nikitin A N Rol afrikanskih provincij v politicheskoj Ekonomicheskoj i kulturnoj zhizni rimskoj imperii cyberleninka ru russkij Hobson Matthew 2020 Roman Towns and the Settlment Hierarchy of Ancient North Africa english Leiden Brill s 281 316 ISBN 978 90 04 41436 5 Gozables Cravioto Enrique 2007 La demografia de la Hispania Romana tres decadas despues unirioja es espanol Shtaerman Elena 1957 Krizis rabovladelcheskogo stroya v zapadnyh provinciyah Rimskoj imperii russkij Moskva Nauka s 281 Beloch Karl Julius 1886 Die Bevolkerung der griechish romischen Welt deutsch Leiptzig Verlag bon Duncker und Humblot s 465 471 Colin McEvedy Richard Jones 1978 Atlas of World Population History english London Penguin Books LTD s 219 224 ISBN 0 87196 402 3 Bowman Alan 2011 Settlment urbanisation and population english Oxford Oxford University Press s 10 ISBN 978 0 19 960235 3 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite book title Shablon Cite book cite book a Perevirte znachennya isbn nedijsnij simvol dovidka Hanson J Ortman S A systematic method for estimating the populations of Greek and Roman settlements researchgate net english Hackett Jonathan 2019 Quantifying the popularity of amphitheatre spectacles in the Roman West english Birmingham University of Birmingham s 134 Ce nezavershena stattya z istoriyi Vi mozhete dopomogti proyektu vipravivshi abo dopisavshi yiyi