Льодовиковий національний парк, Глейшер (англ. Glacier National Park, МФА: [ˈɡleɪ.si.ɚ ˈnæʃ.nəl pɑːɹk]) — американський національний парк, розташований на північному заході Монтани, на кордоні Канади і США, поруч з канадськими провінціями Альберта і Британська Колумбія.
англ. Glacier National Park | |
---|---|
![]() Вид на озеро Сент-Мері | |
48°45′18″ пн. ш. 113°48′00″ зх. д. / 48.75500000002777767° пн. ш. 113.80000000002777937879727688° зх. д.Координати: 48°45′18″ пн. ш. 113°48′00″ зх. д. / 48.75500000002777767° пн. ш. 113.80000000002777937879727688° зх. д. | |
Країна | ![]() |
Розташування | Флетгед Глейшер |
Площа | 4 100 768 643,659 квадратний метр |
Висота над р. м. | 1837 м |
Засновано | 11 травня 1910 |
Оператор | Служба національних парків США |
Число відвідувачів | 3 081 656 осіб (2021)[3] |
Вебсторінка | nps.gov/glac/index.htm |
![]() ![]() Глейшер (національний парк, США) (США) | |
Парк займає більше 1 мільйона акрів (4000 км²) і включає в себе частини двох гірських хребтів (відроги Скелястих гір), більше 130 названих озер, більше 1000 різних видів рослин і сотні видів тварин. Ця величезна незаймана екосистема посідає центральне місце в так званій «короні континентальної екосистеми», охоронюваній території площею 16000 квадратних миль (41000 км²).
Регіон, який став Національним парком Ґлейшер, був вперше населений корінними американцями. Після прибуття європейських дослідників в ньому домінували чорноногі на сході і плоскоголові в західних регіонах. Під тиском білих чорноногі поступилися гірськими частинами своїх земель у 1895 році федеральному уряду; пізніше ці землі стали частиною парку. Незабаром після створення парку 11 травня 1910 року [en] побудувала ряд готелів і шале.
Ці історичні готелі та шале занесені до списку Національних історичних пам'яток, і в цілому 350 місць занесені до Національного реєстру історичних місць. До 1932 року були завершені роботи на гірській дорозі під назвою [en], пізніше названій [en], яка забезпечила більший доступ мандрівникам на автомобілях до внутрішніх частин парку.
Гори Національного парку Ґлейшер почали формуватися 170 мільйонів років тому, коли давніші породи були витіснені на схід набагато молодшими геологічними шарами. Вважається, що ці осадові породи, відомі як [en], мають одні з найяскравіших зразків скам'янілостей раннього життя на Землі. Сучасні форми гірських хребтів Левіс і Лівінгстон, а також розташування і розміри озер свідчать про потужну дію льодовиків, яка призвела до утворення U-подібних долин і залишила після себе морени, які збирали воду в певних місцях, створюючи озера.
Зі 150 льодовиків, які існували в парку в середині XIX століття в кінці Малого льодовикового періоду, до 2010 року залишилося тільки 25 активних льодовиків. Вчені, які вивчають льодовики в парку, підрахували, що всі активні льодовики можуть зникнути до 2030 року, якщо нинішні кліматичні тенденції збережуться.
Національний парк має майже всі свої споконвічні місцеві види рослин і тварин. Парк населяють великі ссавці, такі як ведмеді грізлі, лосі і гірські кози, а також рідкісні або зникаючі види, такі як росомахи і канадські рисі. Були задокументовані сотні видів птахів, більше десятка видів риб і кілька видів рептилій і амфібій. Парк має безліч екосистем від прерій до тундри. У південно-західній частині парку ростуть самі східні ліси туї велетенської і тсуґи.
У парку часто трапляються лісові пожежі. Пожежі траплялися щороку, за винятком 1964 року. У 1936 році сталося 64 пожежі, найбільш часто реєструються. У 2003 році шість пожеж спалили приблизно 136000 акрів (550 км²), що становить понад 13% парку.
Національний парк межує з Національним парком Вотертон-Лейкс у Канаді — комплекс цих двох парків відомий як Міжнародний парк миру Вотертон-Ґлейшер і були названі першим в світі парком миру в 1932 році. Обидва парки були оголошені Організацією Об'єднаних Націй біосферними заповідниками в 1976 році і в 1995 році об'єктами Всесвітньої спадщини. У квітні 2017 року спільний парк отримав тимчасове позначення Золотого ярусу як Міжнародний парк темного неба Вотертон-Ґлейшер через [en] — перший транскордонний парк темного неба.
Географія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWxMMlU0TDBOb2FXVm1YMDF2ZFc1MFlXbHVMbXB3Wnk4eU5EQndlQzFEYUdsbFpsOU5iM1Z1ZEdGcGJpNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
На півночі парк Ґлейшер межує з канадським Національним парком Вотертон-Лейкс, розташованим у провінції Альберта, а також з провінційними лісами Флетгед і [en] — у провінції Британська Колумбія. Західний кордон парку формує річка [en], а частина південного кордону — річка [en]. Індіанська резервація Блекфіт формує більшу частину східного кордону національного парку, крім того, парк межує з національними лісами [en] і [en] — на півдні і заході відповідно.
На території Ґлейшера знаходяться більше десятка великих озер і близько 700 дрібних, проте тільки 131 озеро має свою власну назву. Озеро Макдональд, розташоване в західній частині парку, є найдовшим (15,1 км завдовжки), найбільшим (його площа — 27,61 км²) і найглибшим (141 м). Невеликі озера зазвичай розташовані в чашоподібних поглибленнях рельєфу, карах, сформованих діяльністю льодовика. Деякі озера, наприклад Аваланчі і Крекер, мають непрозорий бірюзовий колір води, що обумовлено льодовиковими наносами; з цієї ж самої причини деякі струмки парку мають молочно-білу воду. Озера національного парку залишаються холодними протягом усього року; температура води поблизу поверхні рідко перевищує 10 °с. Води озер — дуже чисті, втім, нестача планктону істотно уповільнює швидкість фільтрації води, таким чином, будь-які забруднювачі води здатні затримуватися в ній довше звичайного. Звідси можна зробити висновок, що навіть невелика присутність забруднюючих речовин у воді здатна істотно впливати на її якість.
На території національного парку є близько 200 водоспадів, однак, у посушливу погоду багато з них фактично пересихають. Найбільш значні водоспади включають водоспади району Ту-Медісайн, водоспад Макдональдс в однойменній з ним долині і водоспад Свіфткарент в районі Мейні-Ґлейшер. Всі ці водоспади знаходяться досить недалеко від готелю Мейні-Ґлейшер і можуть бути побачені відвідувачами парку. Один з найвищих водоспадів Ґлейшера — [en], висота якого становить 150 м; він зривається в долину в районі північного схилу гори Оберлін.
Геологія
Територія парку переважно представлена осадовими гірськими породами, що сформувалися в умовах мілководного моря приблизно між 1,6 млрд і 800 млн років тому. Близько 170 млн років тому, під час формування Скелястих гір, на значній ділянці гірські породи були зміщені на схід майже на 80 км. Ця геологічна структура, відома як насув Льюїса, має потужність близько 5 км і становить кілька сотень кілометрів у довжину. Аллохтон насуву представлений стародавніми протерозойськими породами, вік яких становить 1,4—1,5 млрд років, тоді як автохтон представлений порівняно молодими крейдяними породами. Одним з найбільш виразних свідчень насуву є — ізольований пік, що підноситься на 800 м над Великими рівнинами на східному кордоні парку. На території парку є 6 вершин з висотою понад 3000 м; найвища з них, гора [en], становить у висоту 3190 м. Розташована в парку Ґлейшер гора [en], незважаючи на свою невелику висоту (тільки 2444 м), є важливим вододілом всього північноамериканського континенту — точкою, від якої води річок течуть відразу в трьох напрямках — до Тихого океану, до Гудзонової затоки Північного Льодовитого океану і до Мексиканської затоки Атлантичного океану.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk13TDFOMGNtOXRZWFJ2YkdsMFpYTXVhbkJuTHpJME1IQjRMVk4wY205dFlYUnZiR2wwWlhNdWFuQm4uanBn.jpg)
В осадових протерозойських породах парку Ґлейшер дуже добре збереглися скам'янілості; ці породи є одним з кращих і найбільш повних в світі джерел для опису і вивчення життя тих часів. Осадові породи того ж віку в інших районах світу зазвичай зруйновані або сильно змінені при горотворенні і метаморфізації і мало підходять для вивчення викопних організмів. Гірські породи парку містять знаки брижі, тріщини всихання, сліди від крапель дощу і свідчення деяких інших природних явищ. 6 викопних видів строматолітів були описані і датовані приблизно 1 млрд років тому. Відкриття нових видів на території Національного парку дозволили відсунути цей вік ще майже на мільярд років тому, що значно змінило погляди вчених на час виникнення перших багатоклітинних організмів.
Льодовики
Рельєф національного парку на більшій частині території набув своїх нинішніх форм тільки в ході останнього льодовикового періоду, що завершився близько 12 000 років тому. Свідченням діяльності льодовиків є троги, кари, прильодовикові озера та ін. Після закінчення льодовикового періоду також відзначалися невеликі зміни клімату, що проявляються в чергуванні похолодань і потеплінь. Останнє похолодання, відоме також як малий льодовиковий період, тривало приблизно з 1550 по 1850 роки. У цей період площа льодовиків на території національного парку значно збільшилася, хоча і не настільки, як це було під час льодовикового періоду.
У середині XX століття аналізи карт і фотографій льодовиків, зроблених в різний час, підтвердили, що майже 150 відомих в парку льодовиків за останні 100 років значно відступили, а деякі з них і зовсім зникли. У цьому твердженні неважко переконатися, звернувшись до повторних фотографій льодовика [en] у період з 1938 по 2009 роки (див. нижче).
- 1938 рік
- 1981 рік
- 1998 рік
- 2009 рік
У 1980-х роках Геологічна служба США почала більш систематичне вивчення льодовиків парку, що триває і донині. До 2010 року на території Ґлейшера залишилося тільки 37 льодовиків, причому всього 25 з них визнані «активними» і мають площу понад 0,10 км². Якщо існуючі тенденції до потепління збережуться, то вся решта льодовиків, ймовірно, повністю розтане вже до 2020 року. Подібний відступ льодовиків спостерігається по всьому світу і лише посилився, починаючи з 1980 року. Для відновлення льодовиків необхідний більш холодний і більш вологий клімат, який дозволить встановити баланс між рівнем накопичення твердих опадів і рівнем танення льодовика. При перевищенні танення над рівнем накопичення опадів льодовик неодмінно відступатиме і зменшуватиметься в площі, поки повністю не зникне.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkpsTDFWVFIxTm5iR0ZqYVdWeWMzTnBibU5sTVRnMU1DNXFjR2N2TWpRd2NIZ3RWVk5IVTJkc1lXTnBaWEp6YzJsdVkyVXhPRFV3TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Після закінчення малого льодовикового періоду в 1850 році льодовики поступово відступали аж до 1910-х років. У період з 1917 по 1941 роки відступ значно посилився і становив для деяких льодовиків до 100 м на рік. Невелике похолодання клімату з період з 1940-х по 1979 рік знизили швидкість відступу, а деякі льодовики навіть навпаки просунулися на кілька десятків метрів. Однак, починаючи з 1980 року швидкість відступу знову значно збільшилася. У 1850 році площа крижаного покриву в районі льодовиків Блекфут і Джексон становила близько 21,6 км², проте за даними на 1979 рік вона становила вже тільки 7,4 км2. У період між 1850 і 1979 роками повністю розтанули 73% від усіх льодовиків парку. Під час створення парку льодовик Джексон був ще частиною льодовика Блекфут, однак сьогодні це вже два окремі льодовики.
Вплив відступу льодовиків на екосистеми національного парку повністю невідомий, проте можна вважати, що види рослин і тварин, залежних від наявності холодної води, постраждають від відсутності свого місця проживання. Зменшення сезонного танення льодовикового льоду також вплине на стік річок і струмків в літній та осінній періоди, а крім того — знизить рівень ґрунтових вод і підвищить ризик виникнення лісових пожеж. Втрата льодовиків також знизить привабливість парку для відвідувачів.
Клімат
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelEyTDFSM2IxOU5aV1JwWTJsdVpWOU1ZV3RsTG1wd1p5OHlOREJ3ZUMxVWQyOWZUV1ZrYVdOcGJtVmZUR0ZyWlM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Територія парку включає континентальний вододіл і має амплітуду висот понад 2100 м. Ці фактори створюють велику різноманітність кліматів і мікрокліматів на даній території. Як і в інших областях висотної поясності, середні температури тут зазвичай знижуються з висотою. Західна частина парку, розташована в басейні Тихого океану, має більш м'який і більш вологий клімат. Максимальна кількість опадів випадає взимку і навесні, налічуючи в середньому 50-80 мм на місяць. Снігопади трапляються в будь-який час року, в тому числі і влітку, що нерідко на великій висоті. Взимку можуть приходити тривалі холодні повітряні маси, що найбільш поширене на схід від континентального вододілу. Найбільша кількість снігу випадає на заході. Протягом туристичного сезону денні максимуми становлять 15-20°С, а нічні мінімуми — до 5°С. На великій висоті середні температури набагато холодніше. У найнижчих долинах на заході парку денні максимуми іноді можуть досягати 30°С.
У містечку Браунінг, розташованому на схід від парку, на території резервації Блекфіт, відзначаються різкі зміни температур. Світовий рекорд зміни температури за 24 години (56°C) був зафіксований тут в ніч з 23 на 24 січня 1916 року, коли відмітка термометра впала з 7 до — 49°C.
Геологічна служба США, що базується на заході парку, здійснює дослідження змін клімату, починаючи з 1992 року. Крім вивчення відступу льодовиків дослідження включають багато інших показників, в тому числі екологію лісових пожеж і зміни місць проживання різних видів. Крім того, вивчаються характер гірської рослинності, а також дебіт і температура поверхневих вод парку (зазвичай це здійснює на фіксованих гідропостах). Проводяться аналізи повітря на різні компоненти. Всі дані, зібрані при цих дослідженнях, допомагають краще розуміти зміну клімату на території парку. Порівняння отриманих даних з даними з інших районів світу дозволяють розуміти зміни в глобальному масштабі.
Парк Ґлейшер характеризується відмінною якістю повітря і води. У навколишніх районах, що примикають до парку, відсутні великі населені пункти; промислове забруднення мінімальне через майже повну відсутність фабрик і заводів, а також інших потенційних забруднювачів. Тим не менш, чисті озера парку легко забруднюються різними речовинами з атмосферного повітря, що помітно після випадання опадів. У той же час рівень забруднення оцінюється як незначний, а озера і річки парку мають рівень якості води A-1, Що є вищим рівнем в штаті Монтана.
Жива природа і екологія
Флора
Парк Ґлейшер є частиною великої екосистеми, що збереглася практично в незайманому стані. Майже всі види рослин і тварин, які водилися тут за часів приходу перших європейців, мешкають в парку і сьогодні.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemM1TDFobGNtOXdhSGxzYkhWdFgzUmxibUY0WHkxZlIyeGhZMmxsY2w5T1lYUnBiMjVoYkY5UVlYSnJMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFZWlhKdmNHaDViR3gxYlY5MFpXNWhlRjh0WDBkc1lXTnBaWEpmVG1GMGFXOXVZV3hmVUdGeWF5NXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
На території національного парку росте 1132 види рослин. Хвойні ліси представлені такими видами дерев як ялина Енгельмана, ялина Дугласа, шорсткоплідна ялиця, м'яка сосна і західна модрина. З листяних дерев широко поширені тополя і осика, що ростуть на невеликій висоті, зазвичай уздовж річок і озер. Райони на захід від континентального вододілу отримують більше опадів, а зими там набагато м'якше, ніж на сході. В результаті цього, ліси на заході парку — гущі, а дерева там — вище. У високогір'ях, вище межі лісу, поширена гірська тундра, де виростають лише деякі трав'янисті види рослин, що виживають в умовах, коли лише протягом близько трьох місяців в році відсутній сніг. 30 видів рослин є ендеміками і виростають тільки на території парку і в прилеглих до нього національних лісах. Широко поширене квітуче в липні і серпні рослина [en], що росте зазвичай поблизу джерел води. З польових квітів поширені губастики, лілії, зніт вузьколистий, бальзамориза і кастиллея.
Ліси парку можна розділити на кілька кліматичних зон. На заході і північному заході переважають ялина і ялиця, на південному заході — туя велетенська і тсуґа; ліси на схід від континентального вододілу представлені головним чином сумішшю сосни, ялини і ялиці. Ліси з туї і тсуги вздовж озера Макдональд є самим східним районом поширення тихоокеанської кліматичної екосистеми.
Ліси з білокорою сосни сильно пошкоджені грибом-паразитом Cronartium ribicola. На території парку і в прилеглих районах близько 30% дерев цього виду загинули, а решта 70 % — заражені цим паразитом. Насіння білокорою сосни є важливим джерелом їжі для білок і американської кедровки. Ними люблять ласувати також такі великі тварини як грізлі і барибали. Численні спроби боротьби з грибом Cronartium ribicola, що робилися з 1930 по 1970 роки не увінчалися успіхом; подальша загибель лісів з білокорою сосни ставить під загрозу і існування залежних від неї видів.
Фауна
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJoTDBkeWFYcDZiSGxmWW1WaGNsOW5iR0ZqYVdWeVgyNWhkR2x2Ym1Gc1gzQmhjbXRmTXk1cWNHY3ZNakl3Y0hndFIzSnBlbnBzZVY5aVpXRnlYMmRzWVdOcFpYSmZibUYwYVc5dVlXeGZjR0Z5YTE4ekxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkkxTDAxdmRXNTBZV2x1WDBkdllYUmZWVk5HVjFNdWFuQm5Mekl5TUhCNExVMXZkVzUwWVdsdVgwZHZZWFJmVlZOR1YxTXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
На території парку зустрічаються всі види тварин, історично властиві даній місцевості за винятком бізонів і лісового карібу. Таким чином, Ґлейшер являє собою майже незайману екосистему, забезпечуючи біологів хорошим матеріалом для вивчення. У парку мешкають два види тварин, що знаходяться під загрозою зникнення — грізлі і канадська рись. Хоча в самому парку їх чисельність представлена на історичному рівні, вони все ж вважаються вимираючими, так як практично у всіх інших регіонах США чисельність цих тварин в їх історичному ареалі вкрай мала або вони повністю відсутні. В середньому в парку відбувається один або два напади ведмедів на людину на рік; з часу створення парку в 1910 році зафіксовано 10 смертей, пов'язаних з нападами ведмедів. Чисельність грізлі і канадської рисі точно не відома, проте біологи стверджують, що за даними на 2008 рік чисельність Грізлі становила трохи більше 300 особин. У 2001 році були розпочаті дослідження з визначення точного числа особин рисі. Вчені використовують найрізноманітніші методи визначення чисельності, намагаючись відстежувати місцеві популяції грізлі і барибалів. Проводяться також і дослідження щодо іншої рідкісної на більшій частині країни тварини — росомахи. У парку широко поширені такі великі види ссавців як снігова коза (офіційний символ парку), товсторіг, лось, чорнохвостий і білохвостий олені, койот, а також більш рідкісна пума. На відміну від Єллоустонського національного парку, де в 1990-х роках проводилася програма з відновлення популяції вовків, популяція вовків у парку Ґлейшер відновилася самостійно в 1980-х роках. Всього на території парку зустрічається 62 види ссавців, у тому числі борсук, канадська видра, голкошерст, норка, куниця, ілька, 6 видів кажанів і безліч дрібніших тварин.
На території парку мешкають 260 видів птахів; з хижих видів можна відзначити білоголового орлана, беркута, сапсана і кілька видів соколів. Поблизу річок і озер мешкає каменярка. Інші водоплавні види включають велику блакитну чаплю, американського лебедя, канадську казарку і американську свіязь. У лісистих районах часто зустрічається віргінський пугач, північноамериканська горіхівка, сизойка чорноголова, жовна північна і американський омелюх; в горах, на великій висоті, водяться білохвоста куріпка і гірський в'юрок. Чисельність північноамериканської горіхівки останнім часом скоротилася, що пояснюється зменшенням кількості дерев білокорою сосни.
![]() | ![]() | ![]() | ![]() | |||||||
Через досить холодний гірський клімат на території парку водяться тільки 3 види плазунів: 2 види підв'язувальних змій і західний підвид розписної черепахи. Також, з вищевказаних причин у Ґлейшері мешкають лише 6 видів земноводних. У річках і озерах парку водяться 23 види риб, серед яких — лосось Кларка, щука, сиг, нерка і харіус. З некорінних видів у водах парку мешкає озерна форель, наявність якої впливає на популяції деяких корінних видів риб. Також, варто відзначити, що тут зустрічається і знаходиться під загрозою зникнення популяція [en], ловля якого незаконна, а якщо риба була виловлена випадково, то вона повинна бути відпущена назад у воду.
Лісові пожежі
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkk0TDBkT1VGOVhhV3hrWm1seVpYTmZNakF3TXk1cWNHY3ZNalF3Y0hndFIwNVFYMWRwYkdSbWFYSmxjMTh5TURBekxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Протягом багатьох десятиліть лісові пожежі розглядалися виключно як загроза для різних природоохоронних територій. Однак, починаючи з 1960-х років, пожежі почали розумітися як природна частина екосистеми. Рання політика усунення пожеж призводила до накопичення великої кількості мертвих і розкладаються дерев, які в природних умовах згоряють при пожежах. Багато видів рослин і тварин потребують лісових пожеж, після яких грунт збагачується мінеральними речовинами. У парку Ґлейшер здійснюється управління пожежами: пожежі, причиною яких була людина, повністю усуваються, тоді як пожежі, що виникли з природних причин, аналізуються, а їх усунення залежить від їх масштабу і ступеня небезпеки, які вони представляють для людини і будівель.
У програмі з управління пожежами задіяні також і жителі прилеглих до парку районів. Будівлі в цих районах зазвичай проєктуються більш вогнестійкими, а сухі і повалені дерева видаляються з районів, що знаходяться поблизу людського житла, з метою зменшити ризик виникнення катастрофічних пожеж. Є система завчасного оповіщення про наявність вогнищ загоряння для відвідувачів парку і жителів навколишніх районів. В середньому, щороку спостерігається 14 лісових пожеж, в результаті яких вигорає 20 км² лісу. У 2003 році, в результаті небувалої посухи вибухнула катастрофічна за масштабами пожежа; вигоріло 550 км² лісу. Дана пожежа була найбільшою з часів заснування парку в 1910 році.
Історія
Перші люди і дослідження території
Згідно з археологічними даними, люди вперше оселилися на території сучасного парку близько 10 000 років тому. Перші жителі цих місць були предками [en], шошонів і шайєннів. Чорноногі прийшли на ці землі на початку XVIII століття і вже досить скоро стали переважати в східній частині сучасного парку, а також на Великих рівнинах на схід від парку. Сьогодні резервація чорноногих примикає до парку зі сходу, тоді як резервація салішів примикає до нього із заходу і півдня. У 1855 році, коли була заснована резервація чорноногих, вона включала до свого складу східні райони парку аж до континентального вододілу. Чорноногі називали територію в районі гори [en] і на південний схід від гори [en] «хребтом світу». Ця гірська область завжди залишалася в полі зору і служила для них орієнтиром. У 1895 році вождь Біле Теля продав дану територію уряду США за 1,5 млн. $ з наданням гарантій, що його плем'я буде продовжувати використовувати ці землі для полювання.
В ході вивчення річки [en] у 1805 році, Льюїс і Кларк пройшли територією сучасного парку близько 80 км. Ряд експедицій, здійснених після 1850 року, дозволив відносно добре досліджувати територію сьогоднішнього Ґлейшера. У 1885 році відомий американський історик і письменник [en] найняв (згодом також відомого письменника) в якості провідника у своїй мисливській експедиції. Після ще декількох поїздок в цей регіон Гріннел був настільки натхненний місцевими пейзажами, що наступні 20 років посилено працював над створенням тут національного парку. У 1901 році він створив опис регіону, де назвав його «Корона континенту»; зусилля цієї людини щодо захисту даної території зіграли важливу роль в подальшому установі парку. У 1892 році Генрі Стімсон і його два напарника підкорили гору Чіф, видершись на вершину по майже прямовисній східній стіні.
Історія Національного парку
У 1891 році була побудована [en], що перетинає континентальний вододіл через перевал [en] (1589 м), поблизу південного кордону сучасного парку. У спробах стимулювати використання нової дороги, компанія, яка очолювала її, починає активно рекламувати краси тутешніх місць. У 1897 році на даній території був заснований лісовий заповідник. Незважаючи на даний статус, на території все ще були дозволені роботи з пошуків і розвідки корисних копалин, які, втім, не увінчалися успіхом, так як видобуток був економічно невигідна. Тим часом, прихильники подальшого захисту даних земель посилили свою діяльність і в 1910 році під впливом Джорджа Гріннела, Генрі Стімсона, а також керуючих залізницею, законопроєкт був внесений на розгляд до Конгресу США, який постановив підвищити рівень території заповідника до національного парку. Законопроєкт був підписаний президентом Вільямом Говардом 11 травня 1910 року.
З травня по серпень 1910 року парком керував колишній керуючий заповідника — Фремонт Натан Гейнс, а в серпні Вільям Логан був призначений першим керуючим безпосередньо національного парку. У той час як вказівка заповідника підтверджувала права чорноногих на традиційне використання ними земель, в законодавстві національного парку ніяких гарантій корінному населенню вже не давалося. Позиція уряду США полягала в тому, що з установою національного парку територія втратила статус земель громадського користування, а отже, колишні права разом з цим припинили свою дію, що і було підтверджено Судом претензій в 1935 році. Тим не менш, деякі чорноногі ще довго вважали, що мають право традиційного використання земель де-юре. У 1980-х роках кілька разів лише дивом вдалося уникнути кількох збройних зіткнень на цьому грунті.
[en], який керував компанією Велика Північна залізниця в 1910-і роки, планував перетворити парк в «американську Швейцарію», стимулювавши тим самим приплив туристів. Будівництво готелів і шале здійснювала дочірня компанія Великої Північної дороги — Glacier Park Company; будови проєктувалися за швейцарським зразком. Готелі Гілла не отримували прибутку, проте залучали сюди тисячі відвідувачів, які прибували залізницею. Шале, побудовані з 1910 по 1913 роки включають Belton, St. Mary, Going-to-the-Sun, Many Glacier, Two Medicine, Sperry, Granite Park, Cut Bank і Gunsight Lake.
Залізничною компанією був також побудований гостьовий комплекс Ґлейшер-Парк-Лодж, розташований вже за межами парку, поблизу його східного кордону, а також готель Мейні-Ґлейшер, що знаходиться на східному березі озера [en]. Гілл особисто вибирав місце для всіх цих будівель, підбираючи найбільш мальовничі пейзажі і хороші види. У 1913-14 роках Джон Льюїс побудував на березі озера [en] готель Льюїс-Ґлейшер. У 1930 році Велика Північна залізниця викупила цей готель, перейменувавши його в Лейк-Макдональд-Лодж. Деякі шале раніше розташовувалися у віддалених районах і були доступні тільки по стежках. Сьогодні діють тільки шале Sperry, Granite Park і Belton, а в будівлі шале Two Medicine розташований магазин. Решта шале і готелі на території парку сьогодні визнаються . Всього на території Ґлейшера є 350 будівель і споруд; всі вони знаходяться в списку Національного реєстру історичних місць.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlprTDBkdmFXNW5YM1J2WDNSb1pWOVRkVzVmVFc5MWJuUmhhVzVmTVRrek1pNXFjR2N2TWpRd2NIZ3RSMjlwYm1kZmRHOWZkR2hsWDFOMWJsOU5iM1Z1ZEdGcGJsOHhPVE15TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Для зручності відвідувачів в 1932 році була побудована автомобільна дорога (Going-to-the-Sun Road) довжиною 85 км, глибоко вдається вглиб території парку і перетинає континентальний вододіл через перевал Логан (2026 м). Дана дорога також знаходиться в списку Національного реєстру історичних місць, а в 1985 році вона була визнана Національною цивільною інженерною пам'яткою. Інша автомобільна дорога парку — траса № 2, яка проходить уздовж південного кордону з національними лісами, перетинає вододіл через перевал Марайас і з'єднує міста Вест-Ґлейшер і Іст-Ґлейшер. Розвитку інфраструктури парку в період з 1933 по 1942 роки сприяли роботи в рамках програми [en]. Проєкти корпусу включали роботи з лісовідновлення, розвиток кемпінгів, прокладання доріжок, роботи з протипожежної безпеки та ін. У 1930 роки розвиток автомобільного туризму на території парку сприяв будівництву ряду кемпінгів уздовж доріг; ці перші кемпінги зараз також визнані історичними пам'ятками США.
Національний парк Ґлейшер зображений на монеті номіналом в 25 центів, викарбуваній в 2011 році в рамках серії [en], відомої як «Прекрасна Америка».
Адміністрація парку та туризм
Парк Ґлейшер знаходиться у віданні Служби національних парків США. На території даної природоохоронної території заборонені полювання, лісозаготівлі і видобуток корисних копалин, а також розвідка родовищ нафти і газу. Штаб-квартира парку розташовується в містечку Вест-Ґлейшер, штат Монтана. Щорічно Ґлейшер відвідують близько 2 мільйонів туристів. Поточний бюджет парку на 2008 фінансовий рік склав 13 190 000 $. У 2010 році, напередодні столітнього ювілею парку, здійснювалися роботи з реконструкції дороги на його території (Going-to-the-Sun Road).
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk14TDBwaGJXMWxjaTVxY0djdk1qUXdjSGd0U21GdGJXVnlMbXB3Wnc9PS5qcGc=.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODBMelJoTDBkaGNtUmxibGRoYkd3dWFuQm5MekkwTUhCNExVZGhjbVJsYmxkaGJHd3VhbkJuLmpwZw==.jpg)
На території національного парку поширений пішковий туризм. Загальна довжина всіх пішохідних маршрутів становить 1127 км. Стежка Continental Divide National Scenic перетинає парк з півночі на південь; є також кілька альтернативних маршрутів на більш низьких висотах на випадок, коли високогірні маршрути закриті через сильні снігопади. Стежка Pacific Northwest National Scenic перетинає парк із заходу на схід. Оскільки в парку водяться ведмеді та інші великі ссавці, собаки не допускаються на всі пішохідні маршрути, хоча вони дозволені в кемпінгах, а також в місцях, розташованих уздовж асфальтованих доріг. Ґлейшер пропонує безліч маршрутів одного дня. Ставити намети і розводити багаття дозволено на фіксованих місцях уздовж маршрутів, однак для цього потрібен дозвіл, що видається в певних інформаційних центрах або замовляється заздалегідь. Значна частина маршрутів недоступна аж до початку червня через сніжників і небезпеку сходження лавин. Багато високогірних маршрутів поховані під снігом аж до початку липня. Крім місць для кемпінгів уздовж пішохідних маршрутів, є також і кемпінги доступні для транспортних засобів. Кемпінги в Сент-Мері і Апгате діють цілий рік, проте їх можливості поза сезоном сильно обмежені. Всі майданчики для кемпінгу, доступні для транспортних засобів, зазвичай діють з середини червня до середини вересня.
Популярним відпочинком також є риболовля. Існують певні правила, що регулюють рибну ловлю на території парку, однак ніякий спеціальний дозвіл для цього не потрібен. Зимовий відпочинок в парку Ґлейшер вельми обмежений. Катання на снігоходах повністю заборонено на всій території парку. Катання на лижах дозволено тільки в долинах на невеликих висотах, далеко від лавинонебезпечних районів.
На великих озерах парку туристами часто використовуються човни. Кілька традиційних дерев'яних туристичних човнів, що вміщають до 80 осіб, перебувають у безперервній сезонній експлуатації з 1927 року. По основних дорогах парку здійснюються туристичні поїздки на традиційних червоних паркових автобусах, відомих як Red Jammers. У 2001 році всі автобуси були перероблені компанією Ford Motor; а також переведені на пропан з метою зменшення впливу на навколишнє середовище.
Примітки
- http://www.unesco.org/new/en/natural-sciences/environment/ecological-sciences/biosphere-reserves/europe-north-america/united-states-of-america/glacier/
- Deutsche Nationalbibliothek Record #4093554-1, Record #65682-3 // Gemeinsame Normdatei — 2012—2016.
- https://irma.nps.gov/STATS/SSRSReports/National%20Reports/Annual%20Park%20Ranking%20Report%20(1979%20-%20Last%20Calendar%20Year)
- Українська назва згідно з Газетирем (покажчиком) географічних назв світу [ 4 травня 2021 у Wayback Machine.]. — К.: Мінекоресурсів України, 2006. — С. 425.
- . Crown of the Continent Ecosystem Education Consortium. Архів оригіналу за 22 липня 2012. Процитовано 13 квітня 2010.
{{}}
: Обслуговування CS1:Сторінки з посиланнями на джерела, що мають непридатні URL () - Brown, Matthew (7 квітня 2010). . Huffington Post. Архів оригіналу за 10 березня 2016. Процитовано 9 травня 2011.
- Glacier, Mailing Address: PO Box 128 West; Us, MT 59936 Phone:888-7800 Contact. . www.nps.gov. Архів оригіналу за 1 травня 2020. Процитовано 11 червня 2021.
- . esri. Архів оригіналу за 11 червня 2021. Процитовано 11 червня 2021.
- (PDF). The Inside Trail: Voice of the Glacier Park Foundation. Winter 2004. Архів оригіналу (PDF) за 18 вересня 2020. Процитовано 1 квітня 2020.
- Biosphere Reserve Information. United Nations Educational Scientific and Cultural Organization. 11 березня 2005. Архів оригіналу за 13 березня 2013. Процитовано 13 квітня 2010.
- Staff. (PDF). nps.gov. National Park Service. с. 1. Архів оригіналу (PDF) за 17 червня 2019. Процитовано 2 липня 2017.
- Akamina-Kishinena Provincial Park. BC Parks. Дата звернення: 2 березня 2013 . 28 травня 2013 року.
Посилання
- Офіційний сайт of the National Park Service [ 20 квітня 1997 у Wayback Machine.]
- Guide to the Glacier National Park Papers at the University of Montana [ 11 червня 2021 у Wayback Machine.]
- The Glacier Institute [ 11 червня 2021 у Wayback Machine.]
- Glacier Park Remembered [ 7 січня 2017 у Wayback Machine.], a documentary produced by Montana PBS
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Lodovikovij nacionalnij park Glejsher angl Glacier National Park MFA ˈɡleɪ si ɚ ˈnaeʃ nel pɑːɹk amerikanskij nacionalnij park roztashovanij na pivnichnomu zahodi Montani na kordoni Kanadi i SShA poruch z kanadskimi provinciyami Alberta i Britanska Kolumbiya Lodovikovij nacionalnij parkangl Glacier National ParkVid na ozero Sent MeriVid na ozero Sent Meri48 45 18 pn sh 113 48 00 zh d 48 75500000002777767 pn sh 113 80000000002777937879727688 zh d 48 75500000002777767 113 80000000002777937879727688 Koordinati 48 45 18 pn sh 113 48 00 zh d 48 75500000002777767 pn sh 113 80000000002777937879727688 zh d 48 75500000002777767 113 80000000002777937879727688Krayina SShA 1 2 2 RoztashuvannyaFletged GlejsherPlosha4 100 768 643 659 kvadratnij metrVisota nad r m 1837 mZasnovano11 travnya 1910OperatorSluzhba nacionalnih parkiv SShAChislo vidviduvachiv3 081 656 osib 2021 3 Vebstorinkanps gov glac index htmGlejsher nacionalnij park SShA SShA Glejsher u Vikishovishi Park zajmaye bilshe 1 miljona akriv 4000 km i vklyuchaye v sebe chastini dvoh girskih hrebtiv vidrogi Skelyastih gir bilshe 130 nazvanih ozer bilshe 1000 riznih vidiv roslin i sotni vidiv tvarin Cya velichezna nezajmana ekosistema posidaye centralne misce v tak zvanij koroni kontinentalnoyi ekosistemi ohoronyuvanij teritoriyi plosheyu 16000 kvadratnih mil 41000 km Region yakij stav Nacionalnim parkom Glejsher buv vpershe naselenij korinnimi amerikancyami Pislya pributtya yevropejskih doslidnikiv v nomu dominuvali chornonogi na shodi i ploskogolovi v zahidnih regionah Pid tiskom bilih chornonogi postupilisya girskimi chastinami svoyih zemel u 1895 roci federalnomu uryadu piznishe ci zemli stali chastinoyu parku Nezabarom pislya stvorennya parku 11 travnya 1910 roku en pobuduvala ryad goteliv i shale Ci istorichni goteli ta shale zaneseni do spisku Nacionalnih istorichnih pam yatok i v cilomu 350 misc zaneseni do Nacionalnogo reyestru istorichnih misc Do 1932 roku buli zaversheni roboti na girskij dorozi pid nazvoyu en piznishe nazvanij en yaka zabezpechila bilshij dostup mandrivnikam na avtomobilyah do vnutrishnih chastin parku Gori Nacionalnogo parku Glejsher pochali formuvatisya 170 miljoniv rokiv tomu koli davnishi porodi buli vitisneni na shid nabagato molodshimi geologichnimi sharami Vvazhayetsya sho ci osadovi porodi vidomi yak en mayut odni z najyaskravishih zrazkiv skam yanilostej rannogo zhittya na Zemli Suchasni formi girskih hrebtiv Levis i Livingston a takozh roztashuvannya i rozmiri ozer svidchat pro potuzhnu diyu lodovikiv yaka prizvela do utvorennya U podibnih dolin i zalishila pislya sebe moreni yaki zbirali vodu v pevnih miscyah stvoryuyuchi ozera Zi 150 lodovikiv yaki isnuvali v parku v seredini XIX stolittya v kinci Malogo lodovikovogo periodu do 2010 roku zalishilosya tilki 25 aktivnih lodovikiv Vcheni yaki vivchayut lodoviki v parku pidrahuvali sho vsi aktivni lodoviki mozhut zniknuti do 2030 roku yaksho ninishni klimatichni tendenciyi zberezhutsya Nacionalnij park maye majzhe vsi svoyi spokonvichni miscevi vidi roslin i tvarin Park naselyayut veliki ssavci taki yak vedmedi grizli losi i girski kozi a takozh ridkisni abo znikayuchi vidi taki yak rosomahi i kanadski risi Buli zadokumentovani sotni vidiv ptahiv bilshe desyatka vidiv rib i kilka vidiv reptilij i amfibij Park maye bezlich ekosistem vid prerij do tundri U pivdenno zahidnij chastini parku rostut sami shidni lisi tuyi veletenskoyi i tsugi U parku chasto traplyayutsya lisovi pozhezhi Pozhezhi traplyalisya shoroku za vinyatkom 1964 roku U 1936 roci stalosya 64 pozhezhi najbilsh chasto reyestruyutsya U 2003 roci shist pozhezh spalili priblizno 136000 akriv 550 km sho stanovit ponad 13 parku Nacionalnij park mezhuye z Nacionalnim parkom Voterton Lejks u Kanadi kompleks cih dvoh parkiv vidomij yak Mizhnarodnij park miru Voterton Glejsher i buli nazvani pershim v sviti parkom miru v 1932 roci Obidva parki buli ogolosheni Organizaciyeyu Ob yednanih Nacij biosfernimi zapovidnikami v 1976 roci i v 1995 roci ob yektami Vsesvitnoyi spadshini U kvitni 2017 roku spilnij park otrimav timchasove poznachennya Zolotogo yarusu yak Mizhnarodnij park temnogo neba Voterton Glejsher cherez en pershij transkordonnij park temnogo neba GeografiyaGora Chif izolovanij pik na shidnomu kordoni parkuShema nacionalnogo parku Glejsher Na pivnochi park Glejsher mezhuye z kanadskim Nacionalnim parkom Voterton Lejks roztashovanim u provinciyi Alberta a takozh z provincijnimi lisami Fletged i en u provinciyi Britanska Kolumbiya Zahidnij kordon parku formuye richka en a chastina pivdennogo kordonu richka en Indianska rezervaciya Blekfit formuye bilshu chastinu shidnogo kordonu nacionalnogo parku krim togo park mezhuye z nacionalnimi lisami en i en na pivdni i zahodi vidpovidno Na teritoriyi Glejshera znahodyatsya bilshe desyatka velikih ozer i blizko 700 dribnih prote tilki 131 ozero maye svoyu vlasnu nazvu Ozero Makdonald roztashovane v zahidnij chastini parku ye najdovshim 15 1 km zavdovzhki najbilshim jogo plosha 27 61 km i najglibshim 141 m Neveliki ozera zazvichaj roztashovani v chashopodibnih pogliblennyah relyefu karah sformovanih diyalnistyu lodovika Deyaki ozera napriklad Avalanchi i Kreker mayut neprozorij biryuzovij kolir vodi sho obumovleno lodovikovimi nanosami z ciyeyi zh samoyi prichini deyaki strumki parku mayut molochno bilu vodu Ozera nacionalnogo parku zalishayutsya holodnimi protyagom usogo roku temperatura vodi poblizu poverhni ridko perevishuye 10 s Vodi ozer duzhe chisti vtim nestacha planktonu istotno upovilnyuye shvidkist filtraciyi vodi takim chinom bud yaki zabrudnyuvachi vodi zdatni zatrimuvatisya v nij dovshe zvichajnogo Zvidsi mozhna zrobiti visnovok sho navit nevelika prisutnist zabrudnyuyuchih rechovin u vodi zdatna istotno vplivati na yiyi yakist Na teritoriyi nacionalnogo parku ye blizko 200 vodospadiv odnak u posushlivu pogodu bagato z nih faktichno peresihayut Najbilsh znachni vodospadi vklyuchayut vodospadi rajonu Tu Medisajn vodospad Makdonalds v odnojmennij z nim dolini i vodospad Sviftkarent v rajoni Mejni Glejsher Vsi ci vodospadi znahodyatsya dosit nedaleko vid gotelyu Mejni Glejsher i mozhut buti pobacheni vidviduvachami parku Odin z najvishih vodospadiv Glejshera en visota yakogo stanovit 150 m vin zrivayetsya v dolinu v rajoni pivnichnogo shilu gori Oberlin Geologiya Teritoriya parku perevazhno predstavlena osadovimi girskimi porodami sho sformuvalisya v umovah milkovodnogo morya priblizno mizh 1 6 mlrd i 800 mln rokiv tomu Blizko 170 mln rokiv tomu pid chas formuvannya Skelyastih gir na znachnij dilyanci girski porodi buli zmisheni na shid majzhe na 80 km Cya geologichna struktura vidoma yak nasuv Lyuyisa maye potuzhnist blizko 5 km i stanovit kilka soten kilometriv u dovzhinu Allohton nasuvu predstavlenij starodavnimi proterozojskimi porodami vik yakih stanovit 1 4 1 5 mlrd rokiv todi yak avtohton predstavlenij porivnyano molodimi krejdyanimi porodami Odnim z najbilsh viraznih svidchen nasuvu ye izolovanij pik sho pidnositsya na 800 m nad Velikimi rivninami na shidnomu kordoni parku Na teritoriyi parku ye 6 vershin z visotoyu ponad 3000 m najvisha z nih gora en stanovit u visotu 3190 m Roztashovana v parku Glejsher gora en nezvazhayuchi na svoyu neveliku visotu tilki 2444 m ye vazhlivim vododilom vsogo pivnichnoamerikanskogo kontinentu tochkoyu vid yakoyi vodi richok techut vidrazu v troh napryamkah do Tihogo okeanu do Gudzonovoyi zatoki Pivnichnogo Lodovitogo okeanu i do Meksikanskoyi zatoki Atlantichnogo okeanu Stromatoliti znajdeni na teritoriyi parku Glejsher i datovani vikom ponad 1 mlrd rokiv V osadovih proterozojskih porodah parku Glejsher duzhe dobre zbereglisya skam yanilosti ci porodi ye odnim z krashih i najbilsh povnih v sviti dzherel dlya opisu i vivchennya zhittya tih chasiv Osadovi porodi togo zh viku v inshih rajonah svitu zazvichaj zrujnovani abo silno zmineni pri gorotvorenni i metamorfizaciyi i malo pidhodyat dlya vivchennya vikopnih organizmiv Girski porodi parku mistyat znaki brizhi trishini vsihannya slidi vid krapel doshu i svidchennya deyakih inshih prirodnih yavish 6 vikopnih vidiv stromatolitiv buli opisani i datovani priblizno 1 mlrd rokiv tomu Vidkrittya novih vidiv na teritoriyi Nacionalnogo parku dozvolili vidsunuti cej vik she majzhe na milyard rokiv tomu sho znachno zminilo poglyadi vchenih na chas viniknennya pershih bagatoklitinnih organizmiv Lodoviki Relyef nacionalnogo parku na bilshij chastini teritoriyi nabuv svoyih ninishnih form tilki v hodi ostannogo lodovikovogo periodu sho zavershivsya blizko 12 000 rokiv tomu Svidchennyam diyalnosti lodovikiv ye trogi kari prilodovikovi ozera ta in Pislya zakinchennya lodovikovogo periodu takozh vidznachalisya neveliki zmini klimatu sho proyavlyayutsya v cherguvanni poholodan i poteplin Ostannye poholodannya vidome takozh yak malij lodovikovij period trivalo priblizno z 1550 po 1850 roki U cej period plosha lodovikiv na teritoriyi nacionalnogo parku znachno zbilshilasya hocha i ne nastilki yak ce bulo pid chas lodovikovogo periodu U seredini XX stolittya analizi kart i fotografij lodovikiv zroblenih v riznij chas pidtverdili sho majzhe 150 vidomih v parku lodovikiv za ostanni 100 rokiv znachno vidstupili a deyaki z nih i zovsim znikli U comu tverdzhenni nevazhko perekonatisya zvernuvshis do povtornih fotografij lodovika en u period z 1938 po 2009 roki div nizhche 1938 rik 1981 rik 1998 rik 2009 rik U 1980 h rokah Geologichna sluzhba SShA pochala bilsh sistematichne vivchennya lodovikiv parku sho trivaye i donini Do 2010 roku na teritoriyi Glejshera zalishilosya tilki 37 lodovikiv prichomu vsogo 25 z nih viznani aktivnimi i mayut ploshu ponad 0 10 km Yaksho isnuyuchi tendenciyi do poteplinnya zberezhutsya to vsya reshta lodovikiv jmovirno povnistyu roztane vzhe do 2020 roku Podibnij vidstup lodovikiv sposterigayetsya po vsomu svitu i lishe posilivsya pochinayuchi z 1980 roku Dlya vidnovlennya lodovikiv neobhidnij bilsh holodnij i bilsh vologij klimat yakij dozvolit vstanoviti balans mizh rivnem nakopichennya tverdih opadiv i rivnem tanennya lodovika Pri perevishenni tanennya nad rivnem nakopichennya opadiv lodovik neodminno vidstupatime i zmenshuvatimetsya v ploshi poki povnistyu ne znikne Vidstup lodovikiv pislya zakinchennya malogo lodovikovogo periodu v 1850 roci Pislya zakinchennya malogo lodovikovogo periodu v 1850 roci lodoviki postupovo vidstupali azh do 1910 h rokiv U period z 1917 po 1941 roki vidstup znachno posilivsya i stanoviv dlya deyakih lodovikiv do 100 m na rik Nevelike poholodannya klimatu z period z 1940 h po 1979 rik znizili shvidkist vidstupu a deyaki lodoviki navit navpaki prosunulisya na kilka desyatkiv metriv Odnak pochinayuchi z 1980 roku shvidkist vidstupu znovu znachno zbilshilasya U 1850 roci plosha krizhanogo pokrivu v rajoni lodovikiv Blekfut i Dzhekson stanovila blizko 21 6 km prote za danimi na 1979 rik vona stanovila vzhe tilki 7 4 km2 U period mizh 1850 i 1979 rokami povnistyu roztanuli 73 vid usih lodovikiv parku Pid chas stvorennya parku lodovik Dzhekson buv she chastinoyu lodovika Blekfut odnak sogodni ce vzhe dva okremi lodoviki Vpliv vidstupu lodovikiv na ekosistemi nacionalnogo parku povnistyu nevidomij prote mozhna vvazhati sho vidi roslin i tvarin zalezhnih vid nayavnosti holodnoyi vodi postrazhdayut vid vidsutnosti svogo miscya prozhivannya Zmenshennya sezonnogo tanennya lodovikovogo lodu takozh vpline na stik richok i strumkiv v litnij ta osinnij periodi a krim togo znizit riven gruntovih vod i pidvishit rizik viniknennya lisovih pozhezh Vtrata lodovikiv takozh znizit privablivist parku dlya vidviduvachiv Klimat Ozero Tu Medisajn Teritoriya parku vklyuchaye kontinentalnij vododil i maye amplitudu visot ponad 2100 m Ci faktori stvoryuyut veliku riznomanitnist klimativ i mikroklimativ na danij teritoriyi Yak i v inshih oblastyah visotnoyi poyasnosti seredni temperaturi tut zazvichaj znizhuyutsya z visotoyu Zahidna chastina parku roztashovana v basejni Tihogo okeanu maye bilsh m yakij i bilsh vologij klimat Maksimalna kilkist opadiv vipadaye vzimku i navesni nalichuyuchi v serednomu 50 80 mm na misyac Snigopadi traplyayutsya v bud yakij chas roku v tomu chisli i vlitku sho neridko na velikij visoti Vzimku mozhut prihoditi trivali holodni povitryani masi sho najbilsh poshirene na shid vid kontinentalnogo vododilu Najbilsha kilkist snigu vipadaye na zahodi Protyagom turistichnogo sezonu denni maksimumi stanovlyat 15 20 S a nichni minimumi do 5 S Na velikij visoti seredni temperaturi nabagato holodnishe U najnizhchih dolinah na zahodi parku denni maksimumi inodi mozhut dosyagati 30 S U mistechku Brauning roztashovanomu na shid vid parku na teritoriyi rezervaciyi Blekfit vidznachayutsya rizki zmini temperatur Svitovij rekord zmini temperaturi za 24 godini 56 C buv zafiksovanij tut v nich z 23 na 24 sichnya 1916 roku koli vidmitka termometra vpala z 7 do 49 C Geologichna sluzhba SShA sho bazuyetsya na zahodi parku zdijsnyuye doslidzhennya zmin klimatu pochinayuchi z 1992 roku Krim vivchennya vidstupu lodovikiv doslidzhennya vklyuchayut bagato inshih pokaznikiv v tomu chisli ekologiyu lisovih pozhezh i zmini misc prozhivannya riznih vidiv Krim togo vivchayutsya harakter girskoyi roslinnosti a takozh debit i temperatura poverhnevih vod parku zazvichaj ce zdijsnyuye na fiksovanih gidropostah Provodyatsya analizi povitrya na rizni komponenti Vsi dani zibrani pri cih doslidzhennyah dopomagayut krashe rozumiti zminu klimatu na teritoriyi parku Porivnyannya otrimanih danih z danimi z inshih rajoniv svitu dozvolyayut rozumiti zmini v globalnomu masshtabi Park Glejsher harakterizuyetsya vidminnoyu yakistyu povitrya i vodi U navkolishnih rajonah sho primikayut do parku vidsutni veliki naseleni punkti promislove zabrudnennya minimalne cherez majzhe povnu vidsutnist fabrik i zavodiv a takozh inshih potencijnih zabrudnyuvachiv Tim ne mensh chisti ozera parku legko zabrudnyuyutsya riznimi rechovinami z atmosfernogo povitrya sho pomitno pislya vipadannya opadiv U toj zhe chas riven zabrudnennya ocinyuyetsya yak neznachnij a ozera i richki parku mayut riven yakosti vodi A 1 Sho ye vishim rivnem v shtati Montana Zhiva priroda i ekologiyaFlora Park Glejsher ye chastinoyu velikoyi ekosistemi sho zbereglasya praktichno v nezajmanomu stani Majzhe vsi vidi roslin i tvarin yaki vodilisya tut za chasiv prihodu pershih yevropejciv meshkayut v parku i sogodni Kserofillum v parku Glejsher Na teritoriyi nacionalnogo parku roste 1132 vidi roslin Hvojni lisi predstavleni takimi vidami derev yak yalina Engelmana yalina Duglasa shorstkoplidna yalicya m yaka sosna i zahidna modrina Z listyanih derev shiroko poshireni topolya i osika sho rostut na nevelikij visoti zazvichaj uzdovzh richok i ozer Rajoni na zahid vid kontinentalnogo vododilu otrimuyut bilshe opadiv a zimi tam nabagato m yakshe nizh na shodi V rezultati cogo lisi na zahodi parku gushi a dereva tam vishe U visokogir yah vishe mezhi lisu poshirena girska tundra de virostayut lishe deyaki trav yanisti vidi roslin sho vizhivayut v umovah koli lishe protyagom blizko troh misyaciv v roci vidsutnij snig 30 vidiv roslin ye endemikami i virostayut tilki na teritoriyi parku i v prileglih do nogo nacionalnih lisah Shiroko poshirene kvituche v lipni i serpni roslina en sho roste zazvichaj poblizu dzherel vodi Z polovih kvitiv poshireni gubastiki liliyi znit vuzkolistij balzamoriza i kastilleya Lisi parku mozhna rozdiliti na kilka klimatichnih zon Na zahodi i pivnichnomu zahodi perevazhayut yalina i yalicya na pivdennomu zahodi tuya veletenska i tsuga lisi na shid vid kontinentalnogo vododilu predstavleni golovnim chinom sumishshyu sosni yalini i yalici Lisi z tuyi i tsugi vzdovzh ozera Makdonald ye samim shidnim rajonom poshirennya tihookeanskoyi klimatichnoyi ekosistemi Lisi z bilokoroyu sosni silno poshkodzheni gribom parazitom Cronartium ribicola Na teritoriyi parku i v prileglih rajonah blizko 30 derev cogo vidu zaginuli a reshta 70 zarazheni cim parazitom Nasinnya bilokoroyu sosni ye vazhlivim dzherelom yizhi dlya bilok i amerikanskoyi kedrovki Nimi lyublyat lasuvati takozh taki veliki tvarini yak grizli i baribali Chislenni sprobi borotbi z gribom Cronartium ribicola sho robilisya z 1930 po 1970 roki ne uvinchalisya uspihom podalsha zagibel lisiv z bilokoroyu sosni stavit pid zagrozu i isnuvannya zalezhnih vid neyi vidiv Fauna Stanom na 2008 rik u parku meshkali blizko 300 grizliSnigova koza oficijnij simvol parku Na teritoriyi parku zustrichayutsya vsi vidi tvarin istorichno vlastivi danij miscevosti za vinyatkom bizoniv i lisovogo karibu Takim chinom Glejsher yavlyaye soboyu majzhe nezajmanu ekosistemu zabezpechuyuchi biologiv horoshim materialom dlya vivchennya U parku meshkayut dva vidi tvarin sho znahodyatsya pid zagrozoyu zniknennya grizli i kanadska ris Hocha v samomu parku yih chiselnist predstavlena na istorichnomu rivni voni vse zh vvazhayutsya vimirayuchimi tak yak praktichno u vsih inshih regionah SShA chiselnist cih tvarin v yih istorichnomu areali vkraj mala abo voni povnistyu vidsutni V serednomu v parku vidbuvayetsya odin abo dva napadi vedmediv na lyudinu na rik z chasu stvorennya parku v 1910 roci zafiksovano 10 smertej pov yazanih z napadami vedmediv Chiselnist grizli i kanadskoyi risi tochno ne vidoma prote biologi stverdzhuyut sho za danimi na 2008 rik chiselnist Grizli stanovila trohi bilshe 300 osobin U 2001 roci buli rozpochati doslidzhennya z viznachennya tochnogo chisla osobin risi Vcheni vikoristovuyut najriznomanitnishi metodi viznachennya chiselnosti namagayuchis vidstezhuvati miscevi populyaciyi grizli i baribaliv Provodyatsya takozh i doslidzhennya shodo inshoyi ridkisnoyi na bilshij chastini krayini tvarini rosomahi U parku shiroko poshireni taki veliki vidi ssavciv yak snigova koza oficijnij simvol parku tovstorig los chornohvostij i bilohvostij oleni kojot a takozh bilsh ridkisna puma Na vidminu vid Yelloustonskogo nacionalnogo parku de v 1990 h rokah provodilasya programa z vidnovlennya populyaciyi vovkiv populyaciya vovkiv u parku Glejsher vidnovilasya samostijno v 1980 h rokah Vsogo na teritoriyi parku zustrichayetsya 62 vidi ssavciv u tomu chisli borsuk kanadska vidra golkosherst norka kunicya ilka 6 vidiv kazhaniv i bezlich dribnishih tvarin Na teritoriyi parku meshkayut 260 vidiv ptahiv z hizhih vidiv mozhna vidznachiti bilogolovogo orlana berkuta sapsana i kilka vidiv sokoliv Poblizu richok i ozer meshkaye kamenyarka Inshi vodoplavni vidi vklyuchayut veliku blakitnu chaplyu amerikanskogo lebedya kanadsku kazarku i amerikansku sviyaz U lisistih rajonah chasto zustrichayetsya virginskij pugach pivnichnoamerikanska gorihivka sizojka chornogolova zhovna pivnichna i amerikanskij omelyuh v gorah na velikij visoti vodyatsya bilohvosta kuripka i girskij v yurok Chiselnist pivnichnoamerikanskoyi gorihivki ostannim chasom skorotilasya sho poyasnyuyetsya zmenshennyam kilkosti derev bilokoroyu sosni Zliva napravo tovstorogi amerikanskij los makenzijskij rivninnij vovk gorihivka amerikanska Cherez dosit holodnij girskij klimat na teritoriyi parku vodyatsya tilki 3 vidi plazuniv 2 vidi pidv yazuvalnih zmij i zahidnij pidvid rozpisnoyi cherepahi Takozh z vishevkazanih prichin u Glejsheri meshkayut lishe 6 vidiv zemnovodnih U richkah i ozerah parku vodyatsya 23 vidi rib sered yakih losos Klarka shuka sig nerka i harius Z nekorinnih vidiv u vodah parku meshkaye ozerna forel nayavnist yakoyi vplivaye na populyaciyi deyakih korinnih vidiv rib Takozh varto vidznachiti sho tut zustrichayetsya i znahoditsya pid zagrozoyu zniknennya populyaciya en lovlya yakogo nezakonna a yaksho riba bula vilovlena vipadkovo to vona povinna buti vidpushena nazad u vodu Lisovi pozhezhi U 2003 roci vigorilo majzhe 10 vid ploshi vsih lisiv parku Protyagom bagatoh desyatilit lisovi pozhezhi rozglyadalisya viklyuchno yak zagroza dlya riznih prirodoohoronnih teritorij Odnak pochinayuchi z 1960 h rokiv pozhezhi pochali rozumitisya yak prirodna chastina ekosistemi Rannya politika usunennya pozhezh prizvodila do nakopichennya velikoyi kilkosti mertvih i rozkladayutsya derev yaki v prirodnih umovah zgoryayut pri pozhezhah Bagato vidiv roslin i tvarin potrebuyut lisovih pozhezh pislya yakih grunt zbagachuyetsya mineralnimi rechovinami U parku Glejsher zdijsnyuyetsya upravlinnya pozhezhami pozhezhi prichinoyu yakih bula lyudina povnistyu usuvayutsya todi yak pozhezhi sho vinikli z prirodnih prichin analizuyutsya a yih usunennya zalezhit vid yih masshtabu i stupenya nebezpeki yaki voni predstavlyayut dlya lyudini i budivel U programi z upravlinnya pozhezhami zadiyani takozh i zhiteli prileglih do parku rajoniv Budivli v cih rajonah zazvichaj proyektuyutsya bilsh vognestijkimi a suhi i povaleni dereva vidalyayutsya z rajoniv sho znahodyatsya poblizu lyudskogo zhitla z metoyu zmenshiti rizik viniknennya katastrofichnih pozhezh Ye sistema zavchasnogo opovishennya pro nayavnist vognish zagoryannya dlya vidviduvachiv parku i zhiteliv navkolishnih rajoniv V serednomu shoroku sposterigayetsya 14 lisovih pozhezh v rezultati yakih vigoraye 20 km lisu U 2003 roci v rezultati nebuvaloyi posuhi vibuhnula katastrofichna za masshtabami pozhezha vigorilo 550 km lisu Dana pozhezha bula najbilshoyu z chasiv zasnuvannya parku v 1910 roci IstoriyaPershi lyudi i doslidzhennya teritoriyi Zgidno z arheologichnimi danimi lyudi vpershe oselilisya na teritoriyi suchasnogo parku blizko 10 000 rokiv tomu Pershi zhiteli cih misc buli predkami en shoshoniv i shajyenniv Chornonogi prijshli na ci zemli na pochatku XVIII stolittya i vzhe dosit skoro stali perevazhati v shidnij chastini suchasnogo parku a takozh na Velikih rivninah na shid vid parku Sogodni rezervaciya chornonogih primikaye do parku zi shodu todi yak rezervaciya salishiv primikaye do nogo iz zahodu i pivdnya U 1855 roci koli bula zasnovana rezervaciya chornonogih vona vklyuchala do svogo skladu shidni rajoni parku azh do kontinentalnogo vododilu Chornonogi nazivali teritoriyu v rajoni gori en i na pivdennij shid vid gori en hrebtom svitu Cya girska oblast zavzhdi zalishalasya v poli zoru i sluzhila dlya nih oriyentirom U 1895 roci vozhd Bile Telya prodav danu teritoriyu uryadu SShA za 1 5 mln z nadannyam garantij sho jogo plem ya bude prodovzhuvati vikoristovuvati ci zemli dlya polyuvannya Dzhordzh Grinnel V hodi vivchennya richki en u 1805 roci Lyuyis i Klark projshli teritoriyeyu suchasnogo parku blizko 80 km Ryad ekspedicij zdijsnenih pislya 1850 roku dozvoliv vidnosno dobre doslidzhuvati teritoriyu sogodnishnogo Glejshera U 1885 roci vidomij amerikanskij istorik i pismennik en najnyav zgodom takozh vidomogo pismennika v yakosti providnika u svoyij mislivskij ekspediciyi Pislya she dekilkoh poyizdok v cej region Grinnel buv nastilki nathnennij miscevimi pejzazhami sho nastupni 20 rokiv posileno pracyuvav nad stvorennyam tut nacionalnogo parku U 1901 roci vin stvoriv opis regionu de nazvav jogo Korona kontinentu zusillya ciyeyi lyudini shodo zahistu danoyi teritoriyi zigrali vazhlivu rol v podalshomu ustanovi parku U 1892 roci Genri Stimson i jogo dva naparnika pidkorili goru Chif vidershis na vershinu po majzhe pryamovisnij shidnij stini Istoriya Nacionalnogo parku U 1891 roci bula pobudovana en sho peretinaye kontinentalnij vododil cherez pereval en 1589 m poblizu pivdennogo kordonu suchasnogo parku U sprobah stimulyuvati vikoristannya novoyi dorogi kompaniya yaka ocholyuvala yiyi pochinaye aktivno reklamuvati krasi tuteshnih misc U 1897 roci na danij teritoriyi buv zasnovanij lisovij zapovidnik Nezvazhayuchi na danij status na teritoriyi vse she buli dozvoleni roboti z poshukiv i rozvidki korisnih kopalin yaki vtim ne uvinchalisya uspihom tak yak vidobutok buv ekonomichno nevigidna Tim chasom prihilniki podalshogo zahistu danih zemel posilili svoyu diyalnist i v 1910 roci pid vplivom Dzhordzha Grinnela Genri Stimsona a takozh keruyuchih zalizniceyu zakonoproyekt buv vnesenij na rozglyad do Kongresu SShA yakij postanoviv pidvishiti riven teritoriyi zapovidnika do nacionalnogo parku Zakonoproyekt buv pidpisanij prezidentom Vilyamom Govardom 11 travnya 1910 roku Z travnya po serpen 1910 roku parkom keruvav kolishnij keruyuchij zapovidnika Fremont Natan Gejns a v serpni Vilyam Logan buv priznachenij pershim keruyuchim bezposeredno nacionalnogo parku U toj chas yak vkazivka zapovidnika pidtverdzhuvala prava chornonogih na tradicijne vikoristannya nimi zemel v zakonodavstvi nacionalnogo parku niyakih garantij korinnomu naselennyu vzhe ne davalosya Poziciya uryadu SShA polyagala v tomu sho z ustanovoyu nacionalnogo parku teritoriya vtratila status zemel gromadskogo koristuvannya a otzhe kolishni prava razom z cim pripinili svoyu diyu sho i bulo pidtverdzheno Sudom pretenzij v 1935 roci Tim ne mensh deyaki chornonogi she dovgo vvazhali sho mayut pravo tradicijnogo vikoristannya zemel de yure U 1980 h rokah kilka raziv lishe divom vdalosya uniknuti kilkoh zbrojnih zitknen na comu grunti en yakij keruvav kompaniyeyu Velika Pivnichna zaliznicya v 1910 i roki planuvav peretvoriti park v amerikansku Shvejcariyu stimulyuvavshi tim samim pripliv turistiv Budivnictvo goteliv i shale zdijsnyuvala dochirnya kompaniya Velikoyi Pivnichnoyi dorogi Glacier Park Company budovi proyektuvalisya za shvejcarskim zrazkom Goteli Gilla ne otrimuvali pributku prote zaluchali syudi tisyachi vidviduvachiv yaki pribuvali zalizniceyu Shale pobudovani z 1910 po 1913 roki vklyuchayut Belton St Mary Going to the Sun Many Glacier Two Medicine Sperry Granite Park Cut Bank i Gunsight Lake Zaliznichnoyu kompaniyeyu buv takozh pobudovanij gostovij kompleks Glejsher Park Lodzh roztashovanij vzhe za mezhami parku poblizu jogo shidnogo kordonu a takozh gotel Mejni Glejsher sho znahoditsya na shidnomu berezi ozera en Gill osobisto vibirav misce dlya vsih cih budivel pidbirayuchi najbilsh malovnichi pejzazhi i horoshi vidi U 1913 14 rokah Dzhon Lyuyis pobuduvav na berezi ozera en gotel Lyuyis Glejsher U 1930 roci Velika Pivnichna zaliznicya vikupila cej gotel perejmenuvavshi jogo v Lejk Makdonald Lodzh Deyaki shale ranishe roztashovuvalisya u viddalenih rajonah i buli dostupni tilki po stezhkah Sogodni diyut tilki shale Sperry Granite Park i Belton a v budivli shale Two Medicine roztashovanij magazin Reshta shale i goteli na teritoriyi parku sogodni viznayutsya Vsogo na teritoriyi Glejshera ye 350 budivel i sporud vsi voni znahodyatsya v spisku Nacionalnogo reyestru istorichnih misc Budivnictvo dorogi Going to the Sun Road u parku Glejsher 1932 rik Dlya zruchnosti vidviduvachiv v 1932 roci bula pobudovana avtomobilna doroga Going to the Sun Road dovzhinoyu 85 km gliboko vdayetsya vglib teritoriyi parku i peretinaye kontinentalnij vododil cherez pereval Logan 2026 m Dana doroga takozh znahoditsya v spisku Nacionalnogo reyestru istorichnih misc a v 1985 roci vona bula viznana Nacionalnoyu civilnoyu inzhenernoyu pam yatkoyu Insha avtomobilna doroga parku trasa 2 yaka prohodit uzdovzh pivdennogo kordonu z nacionalnimi lisami peretinaye vododil cherez pereval Marajas i z yednuye mista Vest Glejsher i Ist Glejsher Rozvitku infrastrukturi parku v period z 1933 po 1942 roki spriyali roboti v ramkah programi en Proyekti korpusu vklyuchali roboti z lisovidnovlennya rozvitok kempingiv prokladannya dorizhok roboti z protipozhezhnoyi bezpeki ta in U 1930 roki rozvitok avtomobilnogo turizmu na teritoriyi parku spriyav budivnictvu ryadu kempingiv uzdovzh dorig ci pershi kempingi zaraz takozh viznani istorichnimi pam yatkami SShA Nacionalnij park Glejsher zobrazhenij na moneti nominalom v 25 centiv vikarbuvanij v 2011 roci v ramkah seriyi en vidomoyi yak Prekrasna Amerika Administraciya parku ta turizmPark Glejsher znahoditsya u vidanni Sluzhbi nacionalnih parkiv SShA Na teritoriyi danoyi prirodoohoronnoyi teritoriyi zaboroneni polyuvannya lisozagotivli i vidobutok korisnih kopalin a takozh rozvidka rodovish nafti i gazu Shtab kvartira parku roztashovuyetsya v mistechku Vest Glejsher shtat Montana Shorichno Glejsher vidviduyut blizko 2 miljoniv turistiv Potochnij byudzhet parku na 2008 finansovij rik sklav 13 190 000 U 2010 roci naperedodni stolitnogo yuvileyu parku zdijsnyuvalisya roboti z rekonstrukciyi dorogi na jogo teritoriyi Going to the Sun Road Turistichnij avtobus v parku GlejsherOdin z pishohidnih marshrutiv parku Glejsher Na teritoriyi nacionalnogo parku poshirenij pishkovij turizm Zagalna dovzhina vsih pishohidnih marshrutiv stanovit 1127 km Stezhka Continental Divide National Scenic peretinaye park z pivnochi na pivden ye takozh kilka alternativnih marshrutiv na bilsh nizkih visotah na vipadok koli visokogirni marshruti zakriti cherez silni snigopadi Stezhka Pacific Northwest National Scenic peretinaye park iz zahodu na shid Oskilki v parku vodyatsya vedmedi ta inshi veliki ssavci sobaki ne dopuskayutsya na vsi pishohidni marshruti hocha voni dozvoleni v kempingah a takozh v miscyah roztashovanih uzdovzh asfaltovanih dorig Glejsher proponuye bezlich marshrutiv odnogo dnya Staviti nameti i rozvoditi bagattya dozvoleno na fiksovanih miscyah uzdovzh marshrutiv odnak dlya cogo potriben dozvil sho vidayetsya v pevnih informacijnih centrah abo zamovlyayetsya zazdalegid Znachna chastina marshrutiv nedostupna azh do pochatku chervnya cherez snizhnikiv i nebezpeku shodzhennya lavin Bagato visokogirnih marshrutiv pohovani pid snigom azh do pochatku lipnya Krim misc dlya kempingiv uzdovzh pishohidnih marshrutiv ye takozh i kempingi dostupni dlya transportnih zasobiv Kempingi v Sent Meri i Apgate diyut cilij rik prote yih mozhlivosti poza sezonom silno obmezheni Vsi majdanchiki dlya kempingu dostupni dlya transportnih zasobiv zazvichaj diyut z seredini chervnya do seredini veresnya Populyarnim vidpochinkom takozh ye ribolovlya Isnuyut pevni pravila sho regulyuyut ribnu lovlyu na teritoriyi parku odnak niyakij specialnij dozvil dlya cogo ne potriben Zimovij vidpochinok v parku Glejsher velmi obmezhenij Katannya na snigohodah povnistyu zaboroneno na vsij teritoriyi parku Katannya na lizhah dozvoleno tilki v dolinah na nevelikih visotah daleko vid lavinonebezpechnih rajoniv Na velikih ozerah parku turistami chasto vikoristovuyutsya chovni Kilka tradicijnih derev yanih turistichnih chovniv sho vmishayut do 80 osib perebuvayut u bezperervnij sezonnij ekspluataciyi z 1927 roku Po osnovnih dorogah parku zdijsnyuyutsya turistichni poyizdki na tradicijnih chervonih parkovih avtobusah vidomih yak Red Jammers U 2001 roci vsi avtobusi buli pererobleni kompaniyeyu Ford Motor a takozh perevedeni na propan z metoyu zmenshennya vplivu na navkolishnye seredovishe Primitkihttp www unesco org new en natural sciences environment ecological sciences biosphere reserves europe north america united states of america glacier Deutsche Nationalbibliothek Record 4093554 1 Record 65682 3 Gemeinsame Normdatei 2012 2016 d Track Q27302d Track Q36578 https irma nps gov STATS SSRSReports National 20Reports Annual 20Park 20Ranking 20Report 20 1979 20 20Last 20Calendar 20Year Ukrayinska nazva zgidno z Gazetirem pokazhchikom geografichnih nazv svitu 4 travnya 2021 u Wayback Machine K Minekoresursiv Ukrayini 2006 S 425 Crown of the Continent Ecosystem Education Consortium Arhiv originalu za 22 lipnya 2012 Procitovano 13 kvitnya 2010 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite web title Shablon Cite web cite web a Obslugovuvannya CS1 Storinki z posilannyami na dzherela sho mayut nepridatni URL posilannya Brown Matthew 7 kvitnya 2010 Huffington Post Arhiv originalu za 10 bereznya 2016 Procitovano 9 travnya 2011 Glacier Mailing Address PO Box 128 West Us MT 59936 Phone 888 7800 Contact www nps gov Arhiv originalu za 1 travnya 2020 Procitovano 11 chervnya 2021 esri Arhiv originalu za 11 chervnya 2021 Procitovano 11 chervnya 2021 PDF The Inside Trail Voice of the Glacier Park Foundation Winter 2004 Arhiv originalu PDF za 18 veresnya 2020 Procitovano 1 kvitnya 2020 Biosphere Reserve Information United Nations Educational Scientific and Cultural Organization 11 bereznya 2005 Arhiv originalu za 13 bereznya 2013 Procitovano 13 kvitnya 2010 Staff PDF nps gov National Park Service s 1 Arhiv originalu PDF za 17 chervnya 2019 Procitovano 2 lipnya 2017 Akamina Kishinena Provincial Park BC Parks Data zvernennya 2 bereznya 2013 28 travnya 2013 roku PosilannyaGlejsher u sestrinskih VikiproyektahFajli u Vikishovishi Oficijnij sajt of the National Park Service 20 kvitnya 1997 u Wayback Machine Guide to the Glacier National Park Papers at the University of Montana 11 chervnya 2021 u Wayback Machine The Glacier Institute 11 chervnya 2021 u Wayback Machine Glacier Park Remembered 7 sichnya 2017 u Wayback Machine a documentary produced by Montana PBS