Ведмі́дь північноамерика́нський, ведмі́дь америка́нський ведмі́дь чо́рний, або бариба́л (Ursus americanus) — ссавець родини ведмедевих, вид роду ведмідь (Ursus).
Ведмідь барибал | |
---|---|
![]() | |
Барибал | |
Біологічна класифікація | |
Царство: | Тварини (Animalia) |
Тип: | Хордові (Chordata) |
Клада: | Синапсиди (Synapsida) |
Клас: | Ссавці (Mammalia) |
Ряд: | Хижі (Carnivora) |
Родина: | Ведмедеві (Ursidae) |
Рід: | Ведмідь (Ursus) |
Вид: | Ведмідь барибал (U. americanus) |
Біноміальна назва | |
Ursus americanus Pallas, 1780 | |
Підвиди | |
| |
![]() |
Довжина тіла: 150–180 см, ріст у холці 60–90 см, довжина хвоста: 12 см, вага 50–200 кг. Вагітність триває 7 місяців, народжується 2–3 дитинчат, статева зрілість настає у 3,5–5,5 років, тривалість життя 30 років.
Поширення
Це найпоширеніший північноамериканський ведмідь, зустрічається від півночі Аляски і Канади до центральної Мексики (штати Наяріт і Тамауліпас) та від Атлантичного до Тихоокеанського узбережжя. Трапляється в 39 з 50 штатів США і у всіх канадських провінціях. Це єдиний ведмідь, який пережив останній льодовиковий період у Північній Америці.
Таксономія та еволюція
Попри те, що вони живуть у Північній Америці, барибали не мають близького споріднення з бурими та білими ведмедями; генетичні дослідження показують, що вони відокремилися від спільного предка 5,05 мільйона років тому). Американський та азійський чорні ведмеді вважаються сестринськими таксонами і тісніше пов’язані один з одним, ніж з іншими сучасними видами ведмедів.
Згідно з останніми дослідженнями, ведмідь малайський також близько споріднений з цим таксоном.
Маленький примітивний ведмідь є найстарішим відомим північноамериканським викопним представником роду Ursus, датований 4,95 млн років тому.
Тому ймовірно U. abstrusus може бути прямим предком американського чорного ведмедя, який еволюціонував у Північній Америці. Хоча Вулвертон і Лайман все ще вважають U. vitabilis «очевидним попередником сучасних чорних ведмедів», його також класифікували як U. americanus.
Предки американських чорних ведмедів і азійських чорних ведмедів зазнали дивергенції від малайських ведмедів 4,58 млн років тому. Дивергенція американських чорних ведмедів від азійських чорних ведмедів відбулась 4,08 млн років тому. Найдавніші скам'янілості американського чорного ведмедя, які були знайдені у Порт-Кеннеді, штат Пенсільванія, дуже нагадують азійські види, хоча пізніші зразки виросли до розмірів, порівнянних з ведмедями гризлі. З голоцену до сьогодення американські чорні ведмеді, ймовірно, зменшилися в розмірах, але це оскаржується через проблеми з датуванням цих викопних зразків.
Американський чорний ведмідь жив у той же період, що й велетенський та малий короткомордий ведмідь та флоридський очковий ведмідь (Tremarctos floridanus). Ці Tremarctinae еволюціонували від ведмедів, які емігрували з Азії в Америку 7–8 млн років тому. Вважається, що велетенський та малий короткоморді ведмеді були більш м'ясоїдними, а очковий ведмідь Флориди — більш травоїдним, тоді як американські чорні ведмеді залишалися всеїдними, як і їхні азійські предки.
Всеїдність американського чорного ведмедя дозволяла йому використовувати ширший раціон і була вказана як причина, чому з цих трьох родів тільки він пережив кліматичні та вегетативні зміни протягом останнього льодовикового періоду, тоді як інші, більш спеціалізовані північноамериканські хижаки вимерли. Проте й Arctodus, і Tremarctos пережили кілька інших попередніх льодовикових періодів.
Після того, як ці доісторичні урсиди вимерли під час останнього льодовикового періоду 10 000 років тому, американські чорні ведмеді були, ймовірно, єдиними ведмедями, присутніми на більшій частині Північної Америки до моменту міграції бурих ведмедів до Північної Америки.
Кладограма
За Краузе та ін.:
Ursidae |
| ||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||||
Підвиди
Традиційно визначають шістнадцять підвидів; Проте недавнє генетичне дослідження не підтверджує визначення деяких з них, наприклад чорного ведмедя Флориди, як окремих підвидів. Перелічено в алфавітному порядку відповідно до підвидової назви:
Фото | Наукова назва | Повсякденна назва | Розповсюдження | Опис |
---|---|---|---|---|
![]() | Ursus americanus altifrontalis | Барибал Олімпіку | Північно-західне узбережжя Тихого океану від центральної Британської Колумбії через північну Каліфорнію та вглиб країни до меж північного Айдахо та Британської Колумбії | |
![]() | Ursus americanus amblyceps | Барибал Нью-Мехіко | Колорадо, Нью-Мехіко, західний Техас і східна половина Аризони до північної Мексики та південно-східної Юти | |
![]() | Ursus americanus americanus | Східний барибал | Східна Монтана до узбережжя Атлантичного океану, від Аляски на південь і схід через Канаду до штату Мен і на південь до Техасу. Вважається, що в деяких регіонах популяція збільшується. | Поширений у Східній Канаді та на сході США всюди, де є відповідне середовище проживання. Великий підвид; майже всі екземпляри мають чорне хутро. Дуже рідко може мати білу пляму на грудях. |
![]() | Ursus americanus californiensis | Каліфорнійський барибал | Гірські хребти південної Каліфорнії, на північ через Центральну долину до південного Орегону | Здатний жити в різноманітних кліматичних умовах: зустрічається у помірних дощових лісах на півночі та чапаралі на півдні. Невелика кількість може мати шерсть коричного кольору. |
Ursus americanus carlottae | Барибал Хайда-Гваї або барибал Островів Королеви Шарлотти | Острови Хайда-Гваї (вони же Острови Королеви Шарлотти) і Аляска | Як правило, більша за материкові популяції з величезним черепом і молярами. | |
![]() | Ursus americanus cinnamomum | Коричневий барибал | Колорадо, Айдахо, західна Монтана та Вайомінг, схід Вашингтона й Орегону та північно-східна Юта | Має коричневе або червонувато-коричневе хутро, що нагадує корицю. |
![]() | Ursus americanus emmonsii | Льодовиковий барибал | Південно-східна Аляска. | Відрізняється шерстю сріблясто-сірого кольору з блакитним блиском, що зустрічається переважно на боках.ref>. Wildlife1.wildlifeinformation.org. Архів оригіналу за 23 липня 2011. Процитовано 21 лютого 2011.</ref>. |
![]() | Ursus americanus eremicus | Східномексиканський барибал | Північно-східна Мексика та США прикордонні з Техасом. | Найчастіше зустрічається у національному парку Біг-Бенд і на межі пустелі з Мексикою. |
![]() | Ursus americanus floridanus | Флоридський барибал | Флорида, південна Джорджія, Алабама та Міссісіпі (крім півдня) | Має світло-коричневий ніс і блискуче чорне хутро. Біла пляма на грудях поширена у цього підвиду. Середній самець важить 136 кг. |
![]() | Ursus americanus hamiltoni | Ньюфаундлендський барибал | Ньюфаундленд | Загалом більше, ніж його материкові родичі, вагою 90 — 270 кг, в середньому 135 кг. Має один із найдовших періодів сплячки серед усіх ведмедів у Північній Америці. |
![]() | Ursus americanus kermodei | Кермодський барибал | Центральне узбережжя Британської Колумбії | Приблизно 10% популяції цього підвиду мають білу або кремову шерсть через рецесивний ген. Решта 90% виглядають як барибали нормального кольору. |
Ursus americanus luteolus | Лузіанський барибал | Східний Техас, Луїзіана та південний Міссісіпі. Правомірність виокремлення цього підвиду неодноразово обговорювалася. | Має відносно довгий, вузький і плоский череп і пропорційно великі моляри. | |
![]() | Ursus americanus machetes | Західномексиканський барибал | Північно-центральна Мексика | |
Ursus americanus perniger | Кенайський барибал | Кенайський півострів | ||
Ursus americanus pugnax | Барибал острову Далл | , Архіпелаг Олександра, Аляска | ||
Ursus americanus vancouveri | Барибал острову Ванкувер | Ванкувер (острів), Британська Колумбія | Зустрічається у північній частині острова, але час від часу з'являється у передмісті метрополійного району Вікторія. |
Харчування
Вид всеїдний. Майже увесь час він зайнятий пошуками їжі, яка на 80% складається з рослин. Ранньою весною барибал з апетитом поїдає молоду траву, а в червні доповнює свій раціон жуками та личинками, здираючи кігтями кору з трухлявих пеньків і дерев. Барибал з задоволенням поїдає личинок бджіл і ос, а також дикий мед. Восени наступає пора спілих букових горіхів, різноманітних ягід і грибів, жолудів, кореневищ різних рослин. Влітку барибали збираються цілими компаніями на берегах річок, щоб поласувати лососем, який йде на нерест, й близько місяця займаються рибною ловлею. Іноді здійснюють набіги на ферми, крадучи кіз, курей, качок, іноді навіть свиней.
Залежно від місця проживання барибал впадає в сплячку на 5–7 місяців.
Поведінка
Проявляє мало агресії до людей. За всю історію взаємодій з 1900 року, наводиться лише 61 летальний випадок що є набагато меншим від взаємодії з іншими тваринами. Сором'язливі, якщо контакт ініційований ведмедем. Стараються уникати людей, за винятком, якщо вони не змушені знаходитись біля джерел їжі які їх приманюють у населені пункти. Можуть жити у природі близько від людей у порівнянні з іншими видами ведмедів.
Примітки
- Маркевич, О. П. Російсько-українсько-латинський зоологічний словник. Номенклатура. — Київ : Наук. думка, 1983. — С. 204.
- Решетило, О. Зоогеографія : навч. посіб. — Львів : ЛНУ імені Івана Франка, 2013.
- Покорный, А. (пер. М. Поляньскій). Зоологія. — Прага : Книгопечатня Богеміи, 1874. — С. 12.
- Krause, J.; Unger, T.; Noçon, A.; Malaspinas, A.; Kolokotronis, S.; Stiller, M.; Soibelzon, L.; Spriggs, H.; Dear, P. H.; Briggs, A. W.; Bray, S. C. E.; O'Brien, S. J.; Rabeder, G.; Matheus, P.; Cooper, A.; Slatkin, M.; Pääbo, S.; Hofreiter, M. (2008). Mitochondrial genomes reveal an explosive radiation of extinct and extant bears near the Miocene-Pliocene boundary. BMC Evolutionary Biology. 8 (#220): 220. doi:10.1186/1471-2148-8-220. PMC 2518930. PMID 18662376.
{{}}
: Обслуговування CS1: Сторінки із непозначеним DOI з безкоштовним доступом () - Craighead, Lance (2003) Bears of the World, Voyageur Press,
- Hunter, Luke (2011) Carnivores of the World, Princeton University Press,
- Woodburne, Michael O. (2004). . Columbia University Press. с. 178, 252. ISBN . Архів оригіналу за 23 січня 2022. Процитовано 23 січня 2022.
- Kurten, B., and E. Anderson (1980). Pleistocene mammals of North America. Columbia University Press, New York, .
- Wolverton, S.; Lyman, R. L. (1998). Measuring late Quaternary Ursid diminution in the Midwest. Quaternary Research. 49 (3): 322—329. Bibcode:1998QuRes..49..322W. doi:10.1006/qres.1998.1964.
- Lisette Waits, David Paetkau, and Curtis Strobeck, "Overview" from Genetics of the Bears of the World. Chapter 3 of Bears: Status Survey and Conservation Action Plan, compiled by Christopher Servheen, Stephen Herrero and Bernard Peyton, IUCN/SSC Bear Specialist Group
- Herrero, Stephen. (PDF). Environmental Sciences Centre (Kananaskis). Архів оригіналу (PDF) за 3 грудня 2010. Процитовано 21 лютого 2011.
- . Grizzlybear.org. Архів оригіналу за 15 березня 2010. Процитовано 21 лютого 2011.
- Qiu, Z. (2003). . Bulletin of the American Museum of Natural History. 279: 18—31. doi:10.1206/0003-0090(2003)279<0018:C>2.0.CO;2. Архів оригіналу за 23 січня 2022. Процитовано 23 січня 2022.
- Schubert, B. W.; Hulbert, Jr.; MacFadden, B. J.; Searle, M.; Searle, S. (2010). Giant short-faced bears (Arctodus simus) in Pleistocene Florida USA, a substantial range expansion. Journal of Paleontology. 84: 79—87. doi:10.1666/09-113.1.
- Krause, J.; Unger, T.; Noçon, A.; Malaspinas, A. S.; Kolokotronis, S. O.; Stiller, M., ... & Hofreiter, M. Mitochondrial genomes reveal an explosive radiation of extinct and extant bears near the Miocene-Pliocene boundary // BMC evolutionary biology. — 2008. — Вип. 8. — № 1. — С. 1–12. — DOI: .
- Puckett, Emily E.; Etter, P.; Johnson, E.; Eggert, L. (2015). Phylogeographic Analyses of American Black Bears (Ursus americanus) Suggest Four Glacial Refugia and Complex Patterns of Postglacial Admixture. Molecular Biology and Evolution. 32 (9): 2338—2350. doi:10.1093/molbev/msv114. PMID 25989983.
- Ulev, Elena (2007). Ursus americanus. Fire Effects Information System. Missoula, Montana: U.S. Department of Agriculture, Forest Service, Rocky Mountain Research Station, Fire Sciences Laboratory. Архів оригіналу за 5 квітня 2017. Процитовано 23 вересня 2021.
- "Ursus americanus" [ 6 березня 2022 у Wayback Machine.], Mammal Species of the World, 3rd ed.
- (PDF). Архів оригіналу (PDF) за 20 квітня 2017. Процитовано 21 лютого 2011.
- "Black Bear" [ 21 серпня 2014 у Wayback Machine.], Parks Canada
- . Province of British Columbia. Архів оригіналу за 17 грудня 2009. Процитовано 3 грудня 2009.
- Garshelis, D. L.; Crider, D.; van Manen, F. (2008). . Архів оригіналу за 2 жовтня 2018. Процитовано 27.01.2009.
- Louisiana Black Bear [ 24 грудня 2013 у Wayback Machine.]. (PDF). Retrieved September 15, 2011.
- By Lynn Rogers, PhD. . bear.org (англ.). Архів оригіналу за 24 липня 2020. Процитовано 24 липня 2020.
- Derek Stonorov (2000). . bearsmart.com (англ.). National Audubon Society. Архів оригіналу за 22 липня 2020. Процитовано 24 липня 2020.
![]() | Це незавершена стаття з теріології. Ви можете проєкту, виправивши або дописавши її. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Vedmi d pivnichnoamerika nskij vedmi d amerika nskij vedmi d cho rnij abo bariba l Ursus americanus ssavec rodini vedmedevih vid rodu vedmid Ursus Vedmid baribal Period isnuvannya 2 6 0 mln r t PreꞒ Ꞓ O S D C P T J K Ꝑ N pliocen nash chas Baribal Ohoronnij status Najmenshij rizik MSOP 3 1 Biologichna klasifikaciya Carstvo Tvarini Animalia Tip Hordovi Chordata Klada Sinapsidi Synapsida Klas Ssavci Mammalia Ryad Hizhi Carnivora Rodina Vedmedevi Ursidae Rid Vedmid Ursus Vid Vedmid baribal U americanus Binomialna nazva Ursus americanus Pallas 1780 Pidvidi Ursus americanus altifrontalis Ursus americanus americanus Ursus americanus carlottae Ursus americanus cinnamomum Ursus americanus kermodei Ursus americanus vancouveri Dovzhina tila 150 180 sm rist u holci 60 90 sm dovzhina hvosta 12 sm vaga 50 200 kg Vagitnist trivaye 7 misyaciv narodzhuyetsya 2 3 ditinchat stateva zrilist nastaye u 3 5 5 5 rokiv trivalist zhittya 30 rokiv PoshirennyaCe najposhirenishij pivnichnoamerikanskij vedmid zustrichayetsya vid pivnochi Alyaski i Kanadi do centralnoyi Meksiki shtati Nayarit i Tamaulipas ta vid Atlantichnogo do Tihookeanskogo uzberezhzhya Traplyayetsya v 39 z 50 shtativ SShA i u vsih kanadskih provinciyah Ce yedinij vedmid yakij perezhiv ostannij lodovikovij period u Pivnichnij Americi Taksonomiya ta evolyuciyaPopri te sho voni zhivut u Pivnichnij Americi baribali ne mayut blizkogo sporidnennya z burimi ta bilimi vedmedyami genetichni doslidzhennya pokazuyut sho voni vidokremilisya vid spilnogo predka 5 05 miljona rokiv tomu Amerikanskij ta azijskij chorni vedmedi vvazhayutsya sestrinskimi taksonami i tisnishe pov yazani odin z odnim nizh z inshimi suchasnimi vidami vedmediv Zgidno z ostannimi doslidzhennyami vedmid malajskij takozh blizko sporidnenij z cim taksonom Malenkij primitivnij vedmid ye najstarishim vidomim pivnichnoamerikanskim vikopnim predstavnikom rodu Ursus datovanij 4 95 mln rokiv tomu Tomu jmovirno U abstrusus mozhe buti pryamim predkom amerikanskogo chornogo vedmedya yakij evolyucionuvav u Pivnichnij Americi Hocha Vulverton i Lajman vse she vvazhayut U vitabilis ochevidnim poperednikom suchasnih chornih vedmediv jogo takozh klasifikuvali yak U americanus Predki amerikanskih chornih vedmediv i azijskih chornih vedmediv zaznali divergenciyi vid malajskih vedmediv 4 58 mln rokiv tomu Divergenciya amerikanskih chornih vedmediv vid azijskih chornih vedmediv vidbulas 4 08 mln rokiv tomu Najdavnishi skam yanilosti amerikanskogo chornogo vedmedya yaki buli znajdeni u Port Kennedi shtat Pensilvaniya duzhe nagaduyut azijski vidi hocha piznishi zrazki virosli do rozmiriv porivnyannih z vedmedyami grizli Z golocenu do sogodennya amerikanski chorni vedmedi jmovirno zmenshilisya v rozmirah ale ce oskarzhuyetsya cherez problemi z datuvannyam cih vikopnih zrazkiv Amerikanskij chornij vedmid zhiv u toj zhe period sho j veletenskij ta malij korotkomordij vedmid ta floridskij ochkovij vedmid Tremarctos floridanus Ci Tremarctinae evolyucionuvali vid vedmediv yaki emigruvali z Aziyi v Ameriku 7 8 mln rokiv tomu Vvazhayetsya sho veletenskij ta malij korotkomordi vedmedi buli bilsh m yasoyidnimi a ochkovij vedmid Floridi bilsh travoyidnim todi yak amerikanski chorni vedmedi zalishalisya vseyidnimi yak i yihni azijski predki Vseyidnist amerikanskogo chornogo vedmedya dozvolyala jomu vikoristovuvati shirshij racion i bula vkazana yak prichina chomu z cih troh rodiv tilki vin perezhiv klimatichni ta vegetativni zmini protyagom ostannogo lodovikovogo periodu todi yak inshi bilsh specializovani pivnichnoamerikanski hizhaki vimerli Prote j Arctodus i Tremarctos perezhili kilka inshih poperednih lodovikovih periodiv Pislya togo yak ci doistorichni ursidi vimerli pid chas ostannogo lodovikovogo periodu 10 000 rokiv tomu amerikanski chorni vedmedi buli jmovirno yedinimi vedmedyami prisutnimi na bilshij chastini Pivnichnoyi Ameriki do momentu migraciyi burih vedmediv do Pivnichnoyi Ameriki Kladograma Za Krauze ta in Ursidae Ursinae Vedmid bilij Ursus maritimus Vedmid burij Ursus arctos Vedmid baribal Ursus americanus Vedmid gimalajskij Ursus thibetanus Vedmid malajskij Helarctos malayanus Vedmid gubach Melursus ursinus Tremarctinae Ochkovij vedmid Tremarctos ornatus Ailuropodinae Bambukovij vedmid Ailuropoda melanoleuca Pidvidi Tradicijno viznachayut shistnadcyat pidvidiv Prote nedavnye genetichne doslidzhennya ne pidtverdzhuye viznachennya deyakih z nih napriklad chornogo vedmedya Floridi yak okremih pidvidiv Perelicheno v alfavitnomu poryadku vidpovidno do pidvidovoyi nazvi Pidvid amerikanskogo chornogo vedmedya Foto Naukova nazva Povsyakdenna nazva Rozpovsyudzhennya Opis Ursus americanus altifrontalis Baribal Olimpiku Pivnichno zahidne uzberezhzhya Tihogo okeanu vid centralnoyi Britanskoyi Kolumbiyi cherez pivnichnu Kaliforniyu ta vglib krayini do mezh pivnichnogo Ajdaho ta Britanskoyi Kolumbiyi Ursus americanus amblyceps Baribal Nyu Mehiko Kolorado Nyu Mehiko zahidnij Tehas i shidna polovina Arizoni do pivnichnoyi Meksiki ta pivdenno shidnoyi Yuti Ursus americanus americanus Shidnij baribal Shidna Montana do uzberezhzhya Atlantichnogo okeanu vid Alyaski na pivden i shid cherez Kanadu do shtatu Men i na pivden do Tehasu Vvazhayetsya sho v deyakih regionah populyaciya zbilshuyetsya Poshirenij u Shidnij Kanadi ta na shodi SShA vsyudi de ye vidpovidne seredovishe prozhivannya Velikij pidvid majzhe vsi ekzemplyari mayut chorne hutro Duzhe ridko mozhe mati bilu plyamu na grudyah Ursus americanus californiensis Kalifornijskij baribal Girski hrebti pivdennoyi Kaliforniyi na pivnich cherez Centralnu dolinu do pivdennogo Oregonu Zdatnij zhiti v riznomanitnih klimatichnih umovah zustrichayetsya u pomirnih doshovih lisah na pivnochi ta chaparali na pivdni Nevelika kilkist mozhe mati sherst korichnogo koloru Ursus americanus carlottae Baribal Hajda Gvayi abo baribal Ostroviv Korolevi Sharlotti Ostrovi Hajda Gvayi voni zhe Ostrovi Korolevi Sharlotti i Alyaska Yak pravilo bilsha za materikovi populyaciyi z velicheznim cherepom i molyarami Ursus americanus cinnamomum Korichnevij baribal Kolorado Ajdaho zahidna Montana ta Vajoming shid Vashingtona j Oregonu ta pivnichno shidna Yuta Maye korichneve abo chervonuvato korichneve hutro sho nagaduye koricyu Ursus americanus emmonsii Lodovikovij baribal Pivdenno shidna Alyaska Vidriznyayetsya sherstyu sriblyasto sirogo koloru z blakitnim bliskom sho zustrichayetsya perevazhno na bokah ref gt Wildlife1 wildlifeinformation org Arhiv originalu za 23 lipnya 2011 Procitovano 21 lyutogo 2011 lt ref gt Ursus americanus eremicus Shidnomeksikanskij baribal Pivnichno shidna Meksika ta SShA prikordonni z Tehasom Najchastishe zustrichayetsya u nacionalnomu parku Big Bend i na mezhi pusteli z Meksikoyu Ursus americanus floridanus Floridskij baribal Florida pivdenna Dzhordzhiya Alabama ta Missisipi krim pivdnya Maye svitlo korichnevij nis i bliskuche chorne hutro Bila plyama na grudyah poshirena u cogo pidvidu Serednij samec vazhit 136 kg Ursus americanus hamiltoni Nyufaundlendskij baribal Nyufaundlend Zagalom bilshe nizh jogo materikovi rodichi vagoyu 90 270 kg v serednomu 135 kg Maye odin iz najdovshih periodiv splyachki sered usih vedmediv u Pivnichnij Americi Ursus americanus kermodei Kermodskij baribal Centralne uzberezhzhya Britanskoyi Kolumbiyi Priblizno 10 populyaciyi cogo pidvidu mayut bilu abo kremovu sherst cherez recesivnij gen Reshta 90 viglyadayut yak baribali normalnogo koloru Ursus americanus luteolus Luzianskij baribal Shidnij Tehas Luyiziana ta pivdennij Missisipi Pravomirnist viokremlennya cogo pidvidu neodnorazovo obgovoryuvalasya Maye vidnosno dovgij vuzkij i ploskij cherep i proporcijno veliki molyari Ursus americanus machetes Zahidnomeksikanskij baribal Pivnichno centralna Meksika Ursus americanus perniger Kenajskij baribal Kenajskij pivostriv Ursus americanus pugnax Baribal ostrovu Dall Arhipelag Oleksandra Alyaska Ursus americanus vancouveri Baribal ostrovu Vankuver Vankuver ostriv Britanska Kolumbiya Zustrichayetsya u pivnichnij chastini ostrova ale chas vid chasu z yavlyayetsya u peredmisti metropolijnogo rajonu Viktoriya HarchuvannyaVid vseyidnij Majzhe uves chas vin zajnyatij poshukami yizhi yaka na 80 skladayetsya z roslin Rannoyu vesnoyu baribal z apetitom poyidaye molodu travu a v chervni dopovnyuye svij racion zhukami ta lichinkami zdirayuchi kigtyami koru z truhlyavih penkiv i derev Baribal z zadovolennyam poyidaye lichinok bdzhil i os a takozh dikij med Voseni nastupaye pora spilih bukovih gorihiv riznomanitnih yagid i gribiv zholudiv korenevish riznih roslin Vlitku baribali zbirayutsya cilimi kompaniyami na beregah richok shob polasuvati lososem yakij jde na nerest j blizko misyacya zajmayutsya ribnoyu lovleyu Inodi zdijsnyuyut nabigi na fermi kraduchi kiz kurej kachok inodi navit svinej Zalezhno vid miscya prozhivannya baribal vpadaye v splyachku na 5 7 misyaciv PovedinkaProyavlyaye malo agresiyi do lyudej Za vsyu istoriyu vzayemodij z 1900 roku navoditsya lishe 61 letalnij vipadok sho ye nabagato menshim vid vzayemodiyi z inshimi tvarinami Sorom yazlivi yaksho kontakt inicijovanij vedmedem Starayutsya unikati lyudej za vinyatkom yaksho voni ne zmusheni znahoditis bilya dzherel yizhi yaki yih primanyuyut u naseleni punkti Mozhut zhiti u prirodi blizko vid lyudej u porivnyanni z inshimi vidami vedmediv PrimitkiMarkevich O P Rosijsko ukrayinsko latinskij zoologichnij slovnik Nomenklatura Kiyiv Nauk dumka 1983 S 204 Reshetilo O Zoogeografiya navch posib Lviv LNU imeni Ivana Franka 2013 Pokornyj A per M Polyanskij Zoologiya Praga Knigopechatnya Bogemii 1874 S 12 Krause J Unger T Nocon A Malaspinas A Kolokotronis S Stiller M Soibelzon L Spriggs H Dear P H Briggs A W Bray S C E O Brien S J Rabeder G Matheus P Cooper A Slatkin M Paabo S Hofreiter M 2008 Mitochondrial genomes reveal an explosive radiation of extinct and extant bears near the Miocene Pliocene boundary BMC Evolutionary Biology 8 220 220 doi 10 1186 1471 2148 8 220 PMC 2518930 PMID 18662376 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite journal title Shablon Cite journal cite journal a Obslugovuvannya CS1 Storinki iz nepoznachenim DOI z bezkoshtovnim dostupom posilannya Craighead Lance 2003 Bears of the World Voyageur Press ISBN 0 89658 008 3 Hunter Luke 2011 Carnivores of the World Princeton University Press ISBN 978 0 691 15228 8 Woodburne Michael O 2004 Columbia University Press s 178 252 ISBN 978 0 231 13040 0 Arhiv originalu za 23 sichnya 2022 Procitovano 23 sichnya 2022 Kurten B and E Anderson 1980 Pleistocene mammals of North America Columbia University Press New York ISBN 0 231 51696 7 Wolverton S Lyman R L 1998 Measuring late Quaternary Ursid diminution in the Midwest Quaternary Research 49 3 322 329 Bibcode 1998QuRes 49 322W doi 10 1006 qres 1998 1964 Lisette Waits David Paetkau and Curtis Strobeck Overview from Genetics of the Bears of the World Chapter 3 of Bears Status Survey and Conservation Action Plan compiled by Christopher Servheen Stephen Herrero and Bernard Peyton IUCN SSC Bear Specialist Group Herrero Stephen PDF Environmental Sciences Centre Kananaskis Arhiv originalu PDF za 3 grudnya 2010 Procitovano 21 lyutogo 2011 Grizzlybear org Arhiv originalu za 15 bereznya 2010 Procitovano 21 lyutogo 2011 Qiu Z 2003 Bulletin of the American Museum of Natural History 279 18 31 doi 10 1206 0003 0090 2003 279 lt 0018 C gt 2 0 CO 2 Arhiv originalu za 23 sichnya 2022 Procitovano 23 sichnya 2022 Schubert B W Hulbert Jr MacFadden B J Searle M Searle S 2010 Giant short faced bears Arctodus simus in Pleistocene Florida USA a substantial range expansion Journal of Paleontology 84 79 87 doi 10 1666 09 113 1 Krause J Unger T Nocon A Malaspinas A S Kolokotronis S O Stiller M amp Hofreiter M Mitochondrial genomes reveal an explosive radiation of extinct and extant bears near the Miocene Pliocene boundary BMC evolutionary biology 2008 Vip 8 1 S 1 12 DOI 10 1186 1471 2148 8 220 Puckett Emily E Etter P Johnson E Eggert L 2015 Phylogeographic Analyses of American Black Bears Ursus americanus Suggest Four Glacial Refugia and Complex Patterns of Postglacial Admixture Molecular Biology and Evolution 32 9 2338 2350 doi 10 1093 molbev msv114 PMID 25989983 Ulev Elena 2007 Ursus americanus Fire Effects Information System Missoula Montana U S Department of Agriculture Forest Service Rocky Mountain Research Station Fire Sciences Laboratory Arhiv originalu za 5 kvitnya 2017 Procitovano 23 veresnya 2021 Ursus americanus 6 bereznya 2022 u Wayback Machine Mammal Species of the World 3rd ed PDF Arhiv originalu PDF za 20 kvitnya 2017 Procitovano 21 lyutogo 2011 Black Bear 21 serpnya 2014 u Wayback Machine Parks Canada Province of British Columbia Arhiv originalu za 17 grudnya 2009 Procitovano 3 grudnya 2009 Garshelis D L Crider D van Manen F 2008 Arhiv originalu za 2 zhovtnya 2018 Procitovano 27 01 2009 Louisiana Black Bear 24 grudnya 2013 u Wayback Machine PDF Retrieved September 15 2011 By Lynn Rogers PhD bear org angl Arhiv originalu za 24 lipnya 2020 Procitovano 24 lipnya 2020 Derek Stonorov 2000 bearsmart com angl National Audubon Society Arhiv originalu za 22 lipnya 2020 Procitovano 24 lipnya 2020 Ce nezavershena stattya z teriologiyi Vi mozhete dopomogti proyektu vipravivshi abo dopisavshi yiyi