Йонел Братіану (Бретіану; рум. Ionel Brătianu, Ion IC Brătianu, *20 серпня 1864, маєток Флоріка, поблизу Штефенешті, Жудець Арджеш, Об'єднане князівство Валахії і Молдови — †24 листопада 1927, Бухарест) — румунський ліберальний державний і політичний діяч, лідер націонал-ліберальної партії Румунії, представник родини Братіану, члени якої займали важливі державні, серед інших — міністерські, посади у Румунському королівстві.
Йонел Братіану рум. Ionel Brătianu | |||
![]() | |||
| |||
---|---|---|---|
9 січня 1909 — 10 січня 1911 | |||
Попередник: | Димітріе Стурдза | ||
Спадкоємець: | Петро Карт | ||
16 січня 1914 — 9 лютого 1918 | |||
Попередник: | Титу Майореску | ||
Спадкоємець: | Александру Авереску | ||
14 грудня 1918 — 1 грудня 1919 | |||
Попередник: | Константін Коанде | ||
Спадкоємець: | Артур Вейтояну | ||
17 січня 1922 — 30 березня 1926 | |||
Попередник: | Таке Іонеску | ||
Спадкоємець: | Александру Авереску | ||
22 червня 1927 — 24 листопада 1927 | |||
Попередник: | Барбу Штірбей | ||
Спадкоємець: | Вінтиле Братіану | ||
Народження: | 20 серпня 1864 маєток Флоріка, поблизу Штефенешті, Жудець Арджеш, Об'єднане князівство Валахії і Молдови | ||
Смерть: | 24 листопада 1927 (63 роки) Бухарест | ||
Причина смерті: | інфекційне захворювання | ||
Поховання: | Румунія і Q104031898? | ||
Країна: | Румунія | ||
Релігія: | православна церква | ||
Освіта: | Політехнічна школа | ||
Партія: | Національна ліберальна партія (Румунія) | ||
Батько: | Йон Братіану | ||
Мати: | Пія Плешояну | ||
Шлюб: | d | ||
Діти: | Ґеорґе Братіану | ||
Нагороди: | |||
|
Біографія
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWlMMkk1TDBsdmJsOUpMbDlETGw5Q2NtRjBhV0Z1ZFY4dFgwWnZkRzh3TXk1cWNHY3ZNVFV3Y0hndFNXOXVYMGt1WDBNdVgwSnlZWFJwWVc1MVh5MWZSbTkwYnpBekxtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
Братіану п'ять разів — більше, ніж будь-хто, — ставав прем'єр-міністром Румунії. На періоди перебування його на цьому пості припали участь Румунії в Першій світовій війні, Паризька мирна конференція, приєднання Трансильванії і Буковини до Румунії і ряд інших знакових подій. У зовнішній політиці своїм головним завданням Братіану вважав максимальне розширення меж румунської держави за рахунок етнічно румунських територій. З 1907 по 1926 (з перервами) Братіану, крім усього іншого, очолював міністерства внутрішніх справ, національної оборони, громадських робіт. Займав пост міністра закордонних справ. З 1923 — почесний член Румунської академії.
Народився 20 серпня 1864 в маєтку Флоріка неподалік від Штефенешті в родині видатного румунського політичного діяча Йона Братіану, який згодом двічі обіймав посаду прем'єр-міністра країни. Йонел був першим сином і третьою дитиною в родині Бретіану — до моменту його народження у Йона і його дружини Пії, уродженої Плешояну, вже було дві дочки, а згодом в сім'ї народилися ще дві дочки і сини Діну і Вінтіле.
Йон Братіану виховував своїх дітей в дусі патріотизму, намагався забезпечити їх гармонійний фізичний і духовний розвиток. Йонел, з дитинства відрізнявся хорошою уявою і інтуїцією, не був винятком. Його першим учителем стала мати — з її допомогою хлопчик придбав навички читання і письма, вперше познайомився з географією, математикою, почав вивчати французьку мову. У 1873 батьки Йонела найняли для дітей швейцарську гувернантку, завдяки якій ті приступили до вивчення нового, німецької мови, а також освоїли гру на фортепіано, стали займатися малюванням, читати Біблію. У 1875 Йонел закінчив чотири класи початкової школи. Навчання він продовжив вже в Бухаресті, куди його сім'я переїхала в наступному році, після призначення Йона Братіану прем'єр-міністром Румунії. Тут, в столиці, Йонел вступив до Національного колледжу Святого Сави. Зарекомендував себе старанним учнем, у нього було найбільше зацікавлення до математики та літератури, але в значній мірі цікавився і долею румунського народу. Великий вплив на підлітка справили військові дії румунів проти османських військ, свідком яких він став за ініціативою батька, в ту пору колишнього військового міністра. Влітку 1882, здавши бакалаврські іспити, Йонел на недовгий період часу відправився добровольцем до лав румунських збройних сил.
Влітку 1883 дев'ятнадцятирічний Бретіану відправився в Париж і вступив до коледжу Сен-Барб — установа, де на високому рівні викладалися математика і фізика. Домігшись високих результатів в коледжі, юнак вирішив отримувати подальшу освіту в знаменитій Політехнічній школі, куди в травні 1884 записався слухачем. З осені 1886 також відвідував престижну паризьку школу мостів і доріг. Влітку 1889 Братіану завершив курс навчання в Політехнічній школі і отримав диплом інженера. Після повернення на батьківщину, з осені 1889, Братіану став працювати за фахом на румунських залізницях. В його обов'язки входила робота над вирішенням технічних питань, що стосуються організації руху по залізницях країни. Так, взимку 1891 на молодого інженера була покладена відповідальність за стан залізниць Молдови.
У політичне життя Румунії Йонел Братіану увійшов в 1895, вже після смерті свого впливового батька.
Початок політичної кар'єри
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemMyTDBsdmJsOUpMbDlETGw5Q2NtRjBhV0Z1ZFY4dFgwWnZkRzh3TkM1cWNHY3ZNakl3Y0hndFNXOXVYMGt1WDBNdVgwSnlZWFJwWVc1MVh5MWZSbTkwYnpBMExtcHdadz09LmpwZw==.jpg)
У 1905 Братіану взяв участь в організації так званих народних банків, що полегшували заможним селянам отримання кредитів, і агітації за створення сільської каси. Ця установа, за задумом націонал-лібералів, повинна була скуповувати маєтки, а потім перепродувати їх дрібними ділянками селянам. 9 листопада 1905, виступаючи в парламенті, Братіану запевнив поміщиків, що діяльність сільської каси не тільки не буде суперечити їх інтересам, але, навпаки, відповідати таким, створюючи соціальну опору в селі. 15 січня 1907 на партійних зборах націонал-лібералів Братіану зажадав зміни, на його думку, «слабкого», а тому «небезпечного» уряду .
У березні 1907, в розпал селянського повстання в Румунії, Братіану був призначений міністром внутрішніх справ країни. До боротьби з повсталими він привернув громадян, що побоювалися за своє майно, розпорядившись про видачу їм гвинтівок. 13 березня влада перейшла від консерваторів до націонал-лібералів. У новому уряді, незважаючи на те, що главою його був старий Дімітріє Стурдза, головну роль грав саме Братіану, який взяв на себе керівництво над придушенням селянських виступів і відновленням порядку в Румунії. Селянське повстання показало, що система аграрних відносин, що мала місце в Румунії, застаріла і потребувала кардинальних змін. Долаючи опір ряду консервативних угруповань, в період з 1908 по 1910 націонал-ліберали в парламенті лобіювали кілька законів, що забезпечували більш сприятливі умови для розвитку капіталістичних відносин в сільському господарстві.
Перший термін (1909—1911)
У січні 1909 Братіану змінив Стурдзу на посаді голови партії. У липні — вересні 1909 новий прем'єр-міністр здійснив офіційні візити в Австро-Угорщину і Німеччину з метою подати на розгляд владі цих країн план територіальної компенсації для Румунії за рахунок болгарських територій в разі порушення існуючого на Балканах статусу-кво по лінії Варна — Русе . Поїздка не принесла Румунії успішних результатів: німецькі власті визнали план «неактуальним», а у Відні Братіану порадили зайняти «пасивну і вичікувальну позицію». В цілому в передвоєнні роки зовнішньополітичні симпатії Братіану схилялися на користь держав Троїстого союзу, незважаючи на успадковану ним від батька франкофільскую позицію.
Другий термін (1914—1918)
Між Антантою і Центральними державами
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekExTDFOaGRtRmZTR1Z1ZEdsaFh5MWZTVzl1Wld4ZlFuSmhkR2xoYm5VdWFuQm5Mekl4TUhCNExWTmhkbUZmU0dWdWRHbGhYeTFmU1c5dVpXeGZRbkpoZEdsaGJuVXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Ще до безпосереднього початку Першої світової війни влада Німеччини і Австро-Угорщини стали докладати всіх можливих зусиль до того, щоб Румунія вступила у війну, спираючись на формальні румунські зобов'язання. Братіану всіляко затягував з відповіддю. 3 серпня, незабаром після початку військових дій, в замку Пелеш в Синаї відбувся коронна рада, що обговорювала питання про позицію Румунії в майбутньому конфлікті. За підтримку австро-німецького блоку висловилися лише король і колишній прем'єр-міністр, переконаний германофіл Петра Короп, тоді як решта присутніх на чолі з Братіану воліли зайняти вичікувальну позицію. «Цілком ймовірно, війна буде довгою, — сказав він на засіданні. — Почекаємо, як розвиватимуться події. Нам ще випаде нагода сказати своє слово». Після цього Короп вступив в полеміку з Братіану, але, поки вони сперечалися, прибула телеграма, яка підтвердила нейтралітет Італії. З урахуванням цієї обставини, а також відносного консенсусу присутніх на користь пропозиції Братіану, загальним підсумком засідання стало прийняття комюніке: Румунія займає позицію «збройного вичікування». Надалі королівство слідувало тактиці «збройного очікування» протягом двох років — з серпня 1914 по серпень 1916 років. Весь цей час Братіану віддавав перевагу політиці лавірування між країнами Антанти і Центральними державами, дотримувався крайньої обережності, намагаючись підтримувати нормальні відносини з обома таборами. За цей дворічний період він жодного разу не розкрив свої плани ні в парламенті, ні в пресі, за що газетярі прозвали Братіану «сфінксом».
Слідуючи своїм задумам, 1 жовтня 1914 Братіану уклав з російським урядом конвенцію, за якою останнім визнавало за Румунією «право приєднати населені румунами області до Австро-Угорської монархії», і до того ж в будь-який зручний для неї момент, в обмін на нейтралітет королівства. Поступово симпатія Братіану перейшла на бік Антанти: за підтримки ряду румунських політиків він зайнявся розробкою програми територіальних придбань за рахунок Австро-Угорщини. Переговори з Росією тривали все літо, аж до того, поки погано озброєні, потерпілі ряд відчутних поразок російські війська не перейшли в відступ на схід. В умовах, що склалися, а також у зв'язку з безперервним дипломатичним тиском з боку Франції і Великої Британії, які вимагали поступок для Румунії, російська влада була змушена піти на умови Братіану і на компроміс з румунським прем'єр-міністром. Дізнавшись про тиск на Росію, який чиниться союзними державами, той, в свою чергу, став ще наполегливіше наполягати на задоволенні всіх своїх вимог, підкресливши, що в такому випадку був би готовий виступити при будь-якому положенні справ в Галичині. Коли ж Росія погодилася на виставлені їм умови, виявилося, що глава румунського уряду навіть не визначився з терміном виступу проти Центральних держав.
У грудні 1914 року всі партії в парламенті Румунії прийняли пропозицію уряду — не обговорювати зовнішньополітичних питань. Вся зовнішня політика була цілком довірена Братіану. Навіть представники опозиційних партій підтримували дії прем'єр-міністра, осуджуючи його виключно за шантажистські методи ведення переговорів. У цьому особисто переконався російський посол в Румунії Поклевскій, що почав об'їзд діячів опозиції з метою заручитися їхньою підтримкою в діалозі з Братіану.
Влітку 1915 року, в розпал Галліполійській кампанії, Велика Британія поставила Росії умову в категоричній формі: угода з Румунією має бути досягнуто за будь-яку ціну. Вхід Румунії до складу Антанти був єдиним шансом для Великої Британії на перемогу в Галліполі: по румунській території проходив єдиний шлях, по якому союзники переправляли зброю в Османську імперію, і якщо поки Братіану лише «засмучував» цей процес, то в разі приєднання країни до Антанти він б позбавив Німеччину і Австро-Угорщину такої можливості. Братіану, тим часом, продовжував затягувати з прийняттям остаточного рішення. А потім і зовсім сталося непередбачене: румунський прем'єр-міністр відмовився підписати підготовлену угоду на своїх же умовах, пославшись на протидію колег по кабінету міністрів. При цьому Братіану обмовив, що вважає домовленість між урядами Росії і Румунії щодо територіальних домагань останньої «остаточно встановленою». На думку політологів, відмова міністрів була інсценована ним самим для того, щоб, проговоривши всі вимоги, піти від формального приєднання до Антанти. Втім, заборона на провезення зброї до Туреччини Братіану залишив в силі.
Для того, щоб перестрахуватися на випадок переходу переваги у війні до країн Четверного союзу, Братіану підтримував контакти з австрійськими та німецькими дипломатами і політиками, повідомляючи їм, нібито вступ Румунії у війну на боці Центральних держав є його особистим бажанням, і лише складна внутрішньополітична обстановка в країні заважає йому втілити його в дійсність. Відразу після ради в Синаї 3 серпня він накидав текст телеграм в Берлін. У них Братіану пояснював, що Румунія не може вступити у війну не тільки через страх перед невдоволенням румунської громадськості та масштабним наступом російських військ, але ще й тому, що Німеччина і Австро-Угорщина не попередили її про свої наміри, порушивши, таким чином, казус фьодеріс. Незважаючи на це, глава уряду Румунії дав гарантію, що в разі болгарського нападу на Сербію румунський уряд не вживатиме ніяких дій. Прем'єр-міністр також наводив довідки у австрійського посла в Румунії Оттокара Черніна з приводу отримання територіальних компенсацій в обмін на румунський нейтралітет. Влада Австро-Угорщини на це не пішла. «Робити дармові вчинки безглуздо», — писав завбачливий Чернін, який розумів, що Антанта може запропонувати більше, і Братіану, на його погляд, волів би «поцупити Трансильванію без ризику», ніж йти на такий заради придбання Бессарабії і частини буковинських територій.
Згодом румунська громадськість стала все частіше критикувати курс, обраний Братіану. У Бухаресті та інших містах проходили мітинги і маніфестації з вимогами якнайшвидше виступити проти Австро-Угорщини і відправити армію в Трансильванію. Парламент дорікав уряд в нерішучості. Тим часом розбіжності в поглядах з питання про вступ Румунії у війну спостерігалися практично в усіх політичних партіях країни. Бретіану, який очолював правлячу націонал-ліберальну партію, вдалося усунути протиріччя серед її членів, і суперечки обмежилися виходом зі складу партії лише малого германофільского угруповання на чолі з Константином Стере.
Третій термін (1918—1919)
Знову Братіану очолив уряд Румунії в грудні 1918, в розпал революційних подій в країні. В умовах з вкрай напруженими обставинами на території Європи, зумовленої зростанням революційного руху, новому уряду потрібно було запобігти поширенню відповідних настроїв в Румунії. Парламентські вибори, призначені на травень, спочатку були перенесені на липень, потім на серпень, потім на жовтень, однак і в жовтні їх проведення не відбулося — Братіану розумів, що ризик втратити владу з боку націонал-лібералів, незважаючи на підтримку короля, був дуже високий: проти уряду Братіану висловлювалися як ліві ліберали, які утворили так звану трудову партію, так і сформована у квітні 1918 консервативна «Народна ліга» на чолі з генералом Авереску, згодом реорганізована в "Народну партію.
На Паризькій мирній конференції, що відбулася в 1919-1920, румунську делегацію очолював саме Братіану. Положення румунів на конференції було вкрай складним — аж до її відкриття Антанта залишала відкритим питання, чи слід вносити Румунію, що уклала сепаратний мир з противником, нехай надалі і повернулася до складу союзного блоку, в число країн-переможниць або ж ні. Слідуючи своїм попередніми планами, 2 лютого він виклав на мирній конференції свої домагання, декларовані ще в рамках договору 1916, і в той же час визнання за Румунією території Бессарабії, приєднаної до неї навесні 1918. Намагаючись змінити ситуацію на свою користь, викликавши до себе організаторів заходу, Братіану зробив ставку на ворожість західних політиків по відношенню до революційних подій в Росії, кажучи про готовність Румунії «чинити опір більшовизму, і не тільки у власних інтересах, а й в інтересах всієї Європи і навіть, що не перебільшуючи, в інтересах світової цивілізації». Приєднання Бессарабії він пояснював неможливістю «уявити існування румунського народу без Дністра». Незважаючи на це, Антанта використовувала «бессарабський конфлікт» як засіб тиску на румунський уряд і намагалася всіляко затягнути виконання вимог останнього. Крім того, всі країни-союзниці, за винятком Італії, вважали, що договір 1916 втратив чинність після укладення сепаратного миру між Румунією і Центральними державами. На пропозицію колишнього міністра Тимчасового уряду Маклакова провести плебісцит у районах з переважно молдавським населенням, підтримане держсекретарем США Робертом Лансінгом, Братіану відповів категоричною відмовою з посиланням на те, що це «небезпечно». «Росія окупувала Бессарабію, щоб дійти до Константинополя, — аргументував він свою позицію. — У той момент, коли Константинополь перестане бути метою її зовнішньої політики, тоді відпаде і всякий її інтерес до Бессарабії». Пізніше його син, Ґеорґе Братіану, згадував, що батько боявся соціальної революції в Бессарабії, що і змусило його заперечити проти ідеї плебісциту.
22 березня 1919 року прем'єр-міністр Великої Британії Ллойд Джордж повідомив Братіану про те, що Антанта має намір здійснити виступ проти угорських комуністів, які прийшли до влади в країні, і в зв'язку з цим запропонував Румунії надати бойове спорядження для стотисячного армії. З аналогічними заявами на адресу прем'єр-міністра виступили уряд Франції і головнокомандувач союзними військами Фердинанд Фош, зустрічі з яким глава румунського уряду часто мав в той період.
Незважаючи на рішучість дій Братіану, втручання Антанти поклало кінець його масштабним зовнішньополітичним планам. У вересні 1919 потерпілий ряд невдач у внутрішній і зовнішній політиці прем'єр-міністр був змушений втретє піти у відставку. Незважаючи на успішні дії з придушення робітничих і селянських виступів в країні, уряду Братіану не вдавалося повною мірою впоратися з революційним рухом. Реакційна політика прем'єр-міністра, на думку його політичних опонентів, лише сприяла його розвитку. 22 лютого Народна партія і прогресивні консерватори об'єдналися в опозиційний блок. Підсумки зовнішньополітичних зусиль колишнього прем'єр-міністра також не принесли очікуваних плодів: в кінцевому підсумку, вже після відходу Братіану від справ, румунська делегація покинула Паризьку конференцію, так і не задовольнивши всіх своїх вимог. Підписавши Версальський договір, делегація на чолі з Братіану, проте, відмовилася від підписання Тріанонського і Сен-Жерменського договорів, так і не погодившись зі статтями про захист національних меншин та передачі частини Банату Югославії.
Не будучи прем'єр-міністром, але продовжуючи входити в правлячі кола Румунії, в період між 1919 і 1920 роками Братіану, що був лідером однієї з опозиційних партій, активно виступав проти проектів створення Малої Антанти — альянсу Румунії, Чехословаччини та Югославії (спочатку в нього планувалося включити ще й Польщу). Аж до 1922 він де-факто визначав зовнішньополітичний курс держави, незважаючи на недавню відставку з поста глави уряду.
Четвертий (1922—1926) і п'ятий (1927) терміни
На початок 1920-х років у Румунії припав період стабілізації економіки держави. З ним збіглося повернення до влади націонал-ліберальної партії. У 1922 її беззмінний лідер Йонел Братіану в четвертий раз став прем'єр-міністром Румунії. За своїм звичаєм, прийшовши до влади, він розпустив парламент, а в березні того ж року в Румунії відбулися нові парламентські вибори, за підсумками яких переважна більшість місць у законодавчих зборах дісталося націонал-лібералам. Зважаючи на це, а також з урахуванням економічного підйому в країні, сім'я Братіану, за словами самого Фердинанда I, стала «другою династією в королівстві». Незважаючи на подібну характеристику, король незмінно підтримував націонал-ліберальну партію і знаходився під великим впливом з боку Братіану. Це дозволило останньому стати фактичним диктатором країни, яким він був аж до своєї смерті.
Знову отримавши посаду прем'єр-міністра, Братіану продовжував захищати зовнішньополітичні інтереси Румунії, в першу чергу, що стосувалися відносин з недавно утвореним СРСР і бессарабського питання. Так, за директивою прем'єр-міністра делегація Румунії на радянсько-румунській конференції у Відні в 1924 відхилила пропозицію СРСР про проведення плебісциту в Бессарабії, в результаті чого конференція закінчилася безуспішно. У тому ж році з ініціативи Братіану було жорстко придушено селянське Татарбунарське повстання в Буджаку, а також заборонена Румунська комуністична партія. Вважається, що саме в період четвертого терміну Братіану румунська держава увійшла в так званий «санітарний кордон».
22 листопада 1927 в країні стало відомо про те, що 63-літній Братіану хворий гострим тонзилітом, що спровокував появу інфекції. На наступний день лікарі зафіксували у нього вкрай високу температуру і виявили ознаки задухи, внаслідок чого доктор Ангелеску виконав трахеостомію, а ввечері того ж дня доктор Траян Наста зробив ще кілька зовнішніх надрізів, однак зупинити проникнення інфекції в організм було вже неможливо. 24 листопада 1927, о 6:45 ранку, прем'єр-міністр помер в Бухаресті. Глава кабінету міністрів був похований на малій батьківщині, в сімейної церкви Бретіану у Флоріка, де покоїлися його батьки і ряд членів сім'ї. Смерть Братіану настала всього через кілька місяців після відходу з життя короля Фердинанда I. І якщо смерть короля позбавила націонал-лібералів покровителя на королівському троні, то зі смертю Братіану партія втратила лідера, досвідченого у зовнішньо- та внутрішньополітичній боротьбі, одного з найвпливовіших політичних діячів держави. У світлі цих подій правляча партія стала поступово втрачати свій вплив у країні — прийшов на зміну померлому братові Вінтіле Братіану протримався на посаді прем'єр-міністра трохи менше року. Епоха багаторічного правління націонал-лібералів в Румунії знайшла своє завершення.
Сім'я
Йонел Братіану одружувався двічі. Першою дружиною політика була Марія Мурузі, представниця знатного фанаріотського роду і вдова відомого політика Александру Кузи. Їх союз тривав недовго: на наступний день після весільної церемонії чоловік подав на розлучення. Ця обставина згодом викликала сумніви в законнонародженості їхньої спільної дитини, Ґеорґе Братіану, проте в кінцевому рахунку Братіану визнав його законним сином. Спочатку їх взаємини складалися непросто, так як мати обмежувала спілкування Ґеорґе з батьком, але після 1918 їх контакти стали частішати, і поступово відносини нормалізувалися.
У 1906 Братіану одружився з Елізою Штірбу, що також походила зі знатного роду і доводилась онукою господарю Валахії Барбу I Дмитру Штірбу. Для нової обраниці Братіану, як і для першої його дружини, цей шлюб став другим: в 1890-1906 Еліза була дружиною політичного діяча Александру Маргіломана. Відомо, що в романтичних стосунках з Братіану Еліза була, ще будучи в шлюбі за Маргіломаном, що і стало причиною їхнього розлучення. Другий шлюб Братіану виявився бездітним.
Пам'ять
![]() | ||
У багатьох містах Румунії, наприклад в Клуж-Напока, є вулиці, що носять ім'я Йонела Братіану. У докомуністичний період у країні випускалися сувенірні бронзові і позолочені медалі із зображенням політика, а після повалення комуністичного режиму в 1989 Румунська пошта двічі випускала марки з його портретом.
24 листопада 1938 в Бухаресті був урочисто відкритий пам'ятник Братіану, створений відомим югославським хорватським скульптором Іваном Мештровічем. Автор монумента зобразив прем'єр-міністра в сидячій позі, схрестивши ноги по-турецьки.
Джерела
- Брэтиану — статья из Большой советской энциклопедии (3-е издание)
- Советская историческая энциклопедия / Под ред. Е. М. Жукова. — М.: Советская энциклопедия, 1973—1982.
- Garvin, James Louis; Hooper, Franklin Henry; Cox, Warren E. The Encyclopedia Britannica. — 14. — London: The Encyclopedia Britannica Company, 1929. — Vol. 4. — P. 45. — 363 p.
- Jelavich, Barbara. History of the Balkans. — Cambridge University Press, 1983. — Vol. II: Twentieth Century. — 476 p. — .
- Jelavich, Charles; Jelavich, Barbara. The Establishment of the Balkan National States, 1804—1920. — Washington: University of Washington Press (англ.), 1977. — 358 p. — .
- Roberts, Priscilla. Brătianu, Ionel (1864—1927) // World War I: A Student Encyclopedia. — Santa-Barbara, California: ABC-CLIO, 2006. — 2454 с. — P. 360—361. — .
- Rouček, Joseph Slabey. Contemporary Roumania and Her Problems: A Study in Modern Nationalism. — Ayer Publishing, 1971. — P. 422. — .
- Shanafelt, Gary W. The European Powers in the First World War: An Encyclopedia. — Taylor & Francis, 1996. — P. 140. — 783 p. — .
- Вышинский, А. Я.; Лозовский, С. А. Дипломатический словарь. — М.: Политиздат, 1948.
- Виноградов, В. Н. Румыния в годы Первой мировой войны. — М.: Наука, 1969. — 367 с.
- Виноградов, В. Н. История Румынии (1848—1917) / Учреждено к печати Институтом славяноведения и балканистики АН СССР. — М.: Наука, 1971. — 668 с.
- Лапина, И. М. Вопрос о Буковине в русско-румынских дипломатических отношениях (1914—1916 гг.) // Проблемы внутри- и внешнеполитической истории Румынии Нового и Новейшего времени / Академия наук Молдавской ССР. Институт истории имени Я. С. Гросула. — Кишинёв: Штиинца, 1988. — С. 178—196. — 230 с. — .
- Лебедев, Н. И. История Румынии (1918—1970) / Учреждено к печати Институтом славяноведения и балканистики АН СССР. — М.: Наука, 1971. — 746 с. — 3800 экз.
- Мадиевский, С. А. О характере политических группировок господствующих классов Румынии 60-х гг. XIX в. — 1918 г. (История и теория вопроса) // Проблемы внутри- и внешнеполитической истории Румынии Нового и Новейшего времени / Академия наук Молдавской ССР. Институт истории имени Я. С. Гросула. — Кишинёв: Штиинца, 1988. — С. 13—60. — 230 с. — .
- Мельтюхов, М. И. Бессарабский вопрос между мировыми войнами 1917—1940. — М.: Вече, 2010. — 464 с. — .
- Минц, И. И.; Лебедев Н. И. Очерки политической истории Румынии (1859—1944). — Кишинёв: Штиинца, 1985. — 480 с. — 1695 экз.
- Пуанкаре, Раймон. На службе Франции 1915—1916: Воспоминания. Мемуары. — М.: АСТ, 2002. — 592 с. — .
- Язькова, А. А. Малая Антанта в европейской политике: 1918—1925. — М.: Наука, 1974. — 330 с.
Посилання
- Centrul de Cultura Brătianu. (Сайт Культурного центра Брэтиану) (рум.). Архів оригіналу за 5 серпня 2012. Процитовано 21 липня 2012.
- Plăiaşu, Ciprian. (рум.). historia.ro. Архів оригіналу за 25 травня 2012. Процитовано 16 травня 2012.
- Bugheanu, Ioana. (рум.). historia.ro. Архів оригіналу за 23 травня 2012. Процитовано 16 травня 2012.
- Mitican, Ion. (25 вересня 2008). Pe urmele lui Ionel Brătianu, acum 90 de ani (рум.). Ziarul Lumina.ro. Архів оригіналу за 5 серпня 2012. Процитовано 21 липня 2012.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Jonel Bratianu Bretianu rum Ionel Brătianu Ion IC Brătianu 20 serpnya 1864 mayetok Florika poblizu Shtefeneshti Zhudec Ardzhesh Ob yednane knyazivstvo Valahiyi i Moldovi 24 listopada 1927 Buharest rumunskij liberalnij derzhavnij i politichnij diyach lider nacional liberalnoyi partiyi Rumuniyi predstavnik rodini Bratianu chleni yakoyi zajmali vazhlivi derzhavni sered inshih ministerski posadi u Rumunskomu korolivstvi Jonel Bratianu rum Ionel BrătianuJonel BratianuJonel Bratianu 1919 Prapor Prem yer ministr Rumuniyi 9 sichnya 1909 10 sichnya 1911 Poperednik Dimitrie Sturdza Spadkoyemec Petro Kart 16 sichnya 1914 9 lyutogo 1918 Poperednik Titu Majoresku Spadkoyemec Aleksandru Averesku 14 grudnya 1918 1 grudnya 1919 Poperednik Konstantin Koande Spadkoyemec Artur Vejtoyanu 17 sichnya 1922 30 bereznya 1926 Poperednik Take Ionesku Spadkoyemec Aleksandru Averesku 22 chervnya 1927 24 listopada 1927 Poperednik Barbu Shtirbej Spadkoyemec Vintile Bratianu Narodzhennya 20 serpnya 1864 1864 08 20 mayetok Florika poblizu Shtefeneshti Zhudec Ardzhesh Ob yednane knyazivstvo Valahiyi i MoldoviSmert 24 listopada 1927 1927 11 24 63 roki BuharestPrichina smerti infekcijne zahvoryuvannyaPohovannya Rumuniya i Q104031898 Krayina RumuniyaReligiya pravoslavna cerkvaOsvita Politehnichna shkolaPartiya Nacionalna liberalna partiya Rumuniya Batko Jon BratianuMati Piya PleshoyanuShlyub dDiti George Bratianu Nagorodi Orden Bilogo Orla Polsha Mediafajli b u Vikishovishi U Vikipediyi ye statti pro inshih lyudej iz prizvishem Bratianu BiografiyaJonel Bratianu 1882 Bratianu p yat raziv bilshe nizh bud hto stavav prem yer ministrom Rumuniyi Na periodi perebuvannya jogo na comu posti pripali uchast Rumuniyi v Pershij svitovij vijni Parizka mirna konferenciya priyednannya Transilvaniyi i Bukovini do Rumuniyi i ryad inshih znakovih podij U zovnishnij politici svoyim golovnim zavdannyam Bratianu vvazhav maksimalne rozshirennya mezh rumunskoyi derzhavi za rahunok etnichno rumunskih teritorij Z 1907 po 1926 z perervami Bratianu krim usogo inshogo ocholyuvav ministerstva vnutrishnih sprav nacionalnoyi oboroni gromadskih robit Zajmav post ministra zakordonnih sprav Z 1923 pochesnij chlen Rumunskoyi akademiyi Narodivsya 20 serpnya 1864 v mayetku Florika nepodalik vid Shtefeneshti v rodini vidatnogo rumunskogo politichnogo diyacha Jona Bratianu yakij zgodom dvichi obijmav posadu prem yer ministra krayini Jonel buv pershim sinom i tretoyu ditinoyu v rodini Bretianu do momentu jogo narodzhennya u Jona i jogo druzhini Piyi urodzhenoyi Pleshoyanu vzhe bulo dvi dochki a zgodom v sim yi narodilisya she dvi dochki i sini Dinu i Vintile Brati Bratianu 1885 Zliva napravo Dinu Jonel Vintile Jon Bratianu vihovuvav svoyih ditej v dusi patriotizmu namagavsya zabezpechiti yih garmonijnij fizichnij i duhovnij rozvitok Jonel z ditinstva vidriznyavsya horoshoyu uyavoyu i intuyiciyeyu ne buv vinyatkom Jogo pershim uchitelem stala mati z yiyi dopomogoyu hlopchik pridbav navichki chitannya i pisma vpershe poznajomivsya z geografiyeyu matematikoyu pochav vivchati francuzku movu U 1873 batki Jonela najnyali dlya ditej shvejcarsku guvernantku zavdyaki yakij ti pristupili do vivchennya novogo nimeckoyi movi a takozh osvoyili gru na fortepiano stali zajmatisya malyuvannyam chitati Bibliyu U 1875 Jonel zakinchiv chotiri klasi pochatkovoyi shkoli Navchannya vin prodovzhiv vzhe v Buharesti kudi jogo sim ya pereyihala v nastupnomu roci pislya priznachennya Jona Bratianu prem yer ministrom Rumuniyi Tut v stolici Jonel vstupiv do Nacionalnogo kolledzhu Svyatogo Savi Zarekomenduvav sebe starannim uchnem u nogo bulo najbilshe zacikavlennya do matematiki ta literaturi ale v znachnij miri cikavivsya i doleyu rumunskogo narodu Velikij vpliv na pidlitka spravili vijskovi diyi rumuniv proti osmanskih vijsk svidkom yakih vin stav za iniciativoyu batka v tu poru kolishnogo vijskovogo ministra Vlitku 1882 zdavshi bakalavrski ispiti Jonel na nedovgij period chasu vidpravivsya dobrovolcem do lav rumunskih zbrojnih sil Vlitku 1883 dev yatnadcyatirichnij Bretianu vidpravivsya v Parizh i vstupiv do koledzhu Sen Barb ustanova de na visokomu rivni vikladalisya matematika i fizika Domigshis visokih rezultativ v koledzhi yunak virishiv otrimuvati podalshu osvitu v znamenitij Politehnichnij shkoli kudi v travni 1884 zapisavsya sluhachem Z oseni 1886 takozh vidviduvav prestizhnu parizku shkolu mostiv i dorig Vlitku 1889 Bratianu zavershiv kurs navchannya v Politehnichnij shkoli i otrimav diplom inzhenera Pislya povernennya na batkivshinu z oseni 1889 Bratianu stav pracyuvati za fahom na rumunskih zaliznicyah V jogo obov yazki vhodila robota nad virishennyam tehnichnih pitan sho stosuyutsya organizaciyi ruhu po zaliznicyah krayini Tak vzimku 1891 na molodogo inzhenera bula pokladena vidpovidalnist za stan zaliznic Moldovi U politichne zhittya Rumuniyi Jonel Bratianu uvijshov v 1895 vzhe pislya smerti svogo vplivovogo batka Pochatok politichnoyi kar yeriMajbutnij prem yer ministr na nochatku svoyeyi politichnoyi kar yeri U 1905 Bratianu vzyav uchast v organizaciyi tak zvanih narodnih bankiv sho polegshuvali zamozhnim selyanam otrimannya kreditiv i agitaciyi za stvorennya silskoyi kasi Cya ustanova za zadumom nacional liberaliv povinna bula skupovuvati mayetki a potim pereproduvati yih dribnimi dilyankami selyanam 9 listopada 1905 vistupayuchi v parlamenti Bratianu zapevniv pomishikiv sho diyalnist silskoyi kasi ne tilki ne bude superechiti yih interesam ale navpaki vidpovidati takim stvoryuyuchi socialnu oporu v seli 15 sichnya 1907 na partijnih zborah nacional liberaliv Bratianu zazhadav zmini na jogo dumku slabkogo a tomu nebezpechnogo uryadu U berezni 1907 v rozpal selyanskogo povstannya v Rumuniyi Bratianu buv priznachenij ministrom vnutrishnih sprav krayini Do borotbi z povstalimi vin privernuv gromadyan sho poboyuvalisya za svoye majno rozporyadivshis pro vidachu yim gvintivok 13 bereznya vlada perejshla vid konservatoriv do nacional liberaliv U novomu uryadi nezvazhayuchi na te sho glavoyu jogo buv starij Dimitriye Sturdza golovnu rol grav same Bratianu yakij vzyav na sebe kerivnictvo nad pridushennyam selyanskih vistupiv i vidnovlennyam poryadku v Rumuniyi Selyanske povstannya pokazalo sho sistema agrarnih vidnosin sho mala misce v Rumuniyi zastarila i potrebuvala kardinalnih zmin Dolayuchi opir ryadu konservativnih ugrupovan v period z 1908 po 1910 nacional liberali v parlamenti lobiyuvali kilka zakoniv sho zabezpechuvali bilsh spriyatlivi umovi dlya rozvitku kapitalistichnih vidnosin v silskomu gospodarstvi Pershij termin 1909 1911 U sichni 1909 Bratianu zminiv Sturdzu na posadi golovi partiyi U lipni veresni 1909 novij prem yer ministr zdijsniv oficijni viziti v Avstro Ugorshinu i Nimechchinu z metoyu podati na rozglyad vladi cih krayin plan teritorialnoyi kompensaciyi dlya Rumuniyi za rahunok bolgarskih teritorij v razi porushennya isnuyuchogo na Balkanah statusu kvo po liniyi Varna Ruse Poyizdka ne prinesla Rumuniyi uspishnih rezultativ nimecki vlasti viznali plan neaktualnim a u Vidni Bratianu poradili zajnyati pasivnu i vichikuvalnu poziciyu V cilomu v peredvoyenni roki zovnishnopolitichni simpatiyi Bratianu shilyalisya na korist derzhav Troyistogo soyuzu nezvazhayuchi na uspadkovanu nim vid batka frankofilskuyu poziciyu Drugij termin 1914 1918 Mizh Antantoyu i Centralnimi derzhavami Portret Jonela Bratianu She do bezposerednogo pochatku Pershoyi svitovoyi vijni vlada Nimechchini i Avstro Ugorshini stali dokladati vsih mozhlivih zusil do togo shob Rumuniya vstupila u vijnu spirayuchis na formalni rumunski zobov yazannya Bratianu vsilyako zatyaguvav z vidpoviddyu 3 serpnya nezabarom pislya pochatku vijskovih dij v zamku Pelesh v Sinayi vidbuvsya koronna rada sho obgovoryuvala pitannya pro poziciyu Rumuniyi v majbutnomu konflikti Za pidtrimku avstro nimeckogo bloku vislovilisya lishe korol i kolishnij prem yer ministr perekonanij germanofil Petra Korop todi yak reshta prisutnih na choli z Bratianu volili zajnyati vichikuvalnu poziciyu Cilkom jmovirno vijna bude dovgoyu skazav vin na zasidanni Pochekayemo yak rozvivatimutsya podiyi Nam she vipade nagoda skazati svoye slovo Pislya cogo Korop vstupiv v polemiku z Bratianu ale poki voni sperechalisya pribula telegrama yaka pidtverdila nejtralitet Italiyi Z urahuvannyam ciyeyi obstavini a takozh vidnosnogo konsensusu prisutnih na korist propoziciyi Bratianu zagalnim pidsumkom zasidannya stalo prijnyattya komyunike Rumuniya zajmaye poziciyu zbrojnogo vichikuvannya Nadali korolivstvo sliduvalo taktici zbrojnogo ochikuvannya protyagom dvoh rokiv z serpnya 1914 po serpen 1916 rokiv Ves cej chas Bratianu viddavav perevagu politici laviruvannya mizh krayinami Antanti i Centralnimi derzhavami dotrimuvavsya krajnoyi oberezhnosti namagayuchis pidtrimuvati normalni vidnosini z oboma taborami Za cej dvorichnij period vin zhodnogo razu ne rozkriv svoyi plani ni v parlamenti ni v presi za sho gazetyari prozvali Bratianu sfinksom Sliduyuchi svoyim zadumam 1 zhovtnya 1914 Bratianu uklav z rosijskim uryadom konvenciyu za yakoyu ostannim viznavalo za Rumuniyeyu pravo priyednati naseleni rumunami oblasti do Avstro Ugorskoyi monarhiyi i do togo zh v bud yakij zruchnij dlya neyi moment v obmin na nejtralitet korolivstva Postupovo simpatiya Bratianu perejshla na bik Antanti za pidtrimki ryadu rumunskih politikiv vin zajnyavsya rozrobkoyu programi teritorialnih pridban za rahunok Avstro Ugorshini Peregovori z Rosiyeyu trivali vse lito azh do togo poki pogano ozbroyeni poterpili ryad vidchutnih porazok rosijski vijska ne perejshli v vidstup na shid V umovah sho sklalisya a takozh u zv yazku z bezperervnim diplomatichnim tiskom z boku Franciyi i Velikoyi Britaniyi yaki vimagali postupok dlya Rumuniyi rosijska vlada bula zmushena piti na umovi Bratianu i na kompromis z rumunskim prem yer ministrom Diznavshis pro tisk na Rosiyu yakij chinitsya soyuznimi derzhavami toj v svoyu chergu stav she napoleglivishe napolyagati na zadovolenni vsih svoyih vimog pidkreslivshi sho v takomu vipadku buv bi gotovij vistupiti pri bud yakomu polozhenni sprav v Galichini Koli zh Rosiya pogodilasya na vistavleni yim umovi viyavilosya sho glava rumunskogo uryadu navit ne viznachivsya z terminom vistupu proti Centralnih derzhav U grudni 1914 roku vsi partiyi v parlamenti Rumuniyi prijnyali propoziciyu uryadu ne obgovoryuvati zovnishnopolitichnih pitan Vsya zovnishnya politika bula cilkom dovirena Bratianu Navit predstavniki opozicijnih partij pidtrimuvali diyi prem yer ministra osudzhuyuchi jogo viklyuchno za shantazhistski metodi vedennya peregovoriv U comu osobisto perekonavsya rosijskij posol v Rumuniyi Poklevskij sho pochav ob yizd diyachiv opoziciyi z metoyu zaruchitisya yihnoyu pidtrimkoyu v dialozi z Bratianu Vlitku 1915 roku v rozpal Gallipolijskij kampaniyi Velika Britaniya postavila Rosiyi umovu v kategorichnij formi ugoda z Rumuniyeyu maye buti dosyagnuto za bud yaku cinu Vhid Rumuniyi do skladu Antanti buv yedinim shansom dlya Velikoyi Britaniyi na peremogu v Gallipoli po rumunskij teritoriyi prohodiv yedinij shlyah po yakomu soyuzniki perepravlyali zbroyu v Osmansku imperiyu i yaksho poki Bratianu lishe zasmuchuvav cej proces to v razi priyednannya krayini do Antanti vin b pozbaviv Nimechchinu i Avstro Ugorshinu takoyi mozhlivosti Bratianu tim chasom prodovzhuvav zatyaguvati z prijnyattyam ostatochnogo rishennya A potim i zovsim stalosya neperedbachene rumunskij prem yer ministr vidmovivsya pidpisati pidgotovlenu ugodu na svoyih zhe umovah poslavshis na protidiyu koleg po kabinetu ministriv Pri comu Bratianu obmoviv sho vvazhaye domovlenist mizh uryadami Rosiyi i Rumuniyi shodo teritorialnih domagan ostannoyi ostatochno vstanovlenoyu Na dumku politologiv vidmova ministriv bula inscenovana nim samim dlya togo shob progovorivshi vsi vimogi piti vid formalnogo priyednannya do Antanti Vtim zaborona na provezennya zbroyi do Turechchini Bratianu zalishiv v sili Dlya togo shob perestrahuvatisya na vipadok perehodu perevagi u vijni do krayin Chetvernogo soyuzu Bratianu pidtrimuvav kontakti z avstrijskimi ta nimeckimi diplomatami i politikami povidomlyayuchi yim nibito vstup Rumuniyi u vijnu na boci Centralnih derzhav ye jogo osobistim bazhannyam i lishe skladna vnutrishnopolitichna obstanovka v krayini zavazhaye jomu vtiliti jogo v dijsnist Vidrazu pislya radi v Sinayi 3 serpnya vin nakidav tekst telegram v Berlin U nih Bratianu poyasnyuvav sho Rumuniya ne mozhe vstupiti u vijnu ne tilki cherez strah pered nevdovolennyam rumunskoyi gromadskosti ta masshtabnim nastupom rosijskih vijsk ale she j tomu sho Nimechchina i Avstro Ugorshina ne poperedili yiyi pro svoyi namiri porushivshi takim chinom kazus foderis Nezvazhayuchi na ce glava uryadu Rumuniyi dav garantiyu sho v razi bolgarskogo napadu na Serbiyu rumunskij uryad ne vzhivatime niyakih dij Prem yer ministr takozh navodiv dovidki u avstrijskogo posla v Rumuniyi Ottokara Chernina z privodu otrimannya teritorialnih kompensacij v obmin na rumunskij nejtralitet Vlada Avstro Ugorshini na ce ne pishla Robiti darmovi vchinki bezgluzdo pisav zavbachlivij Chernin yakij rozumiv sho Antanta mozhe zaproponuvati bilshe i Bratianu na jogo poglyad voliv bi pocupiti Transilvaniyu bez riziku nizh jti na takij zaradi pridbannya Bessarabiyi i chastini bukovinskih teritorij Zgodom rumunska gromadskist stala vse chastishe kritikuvati kurs obranij Bratianu U Buharesti ta inshih mistah prohodili mitingi i manifestaciyi z vimogami yaknajshvidshe vistupiti proti Avstro Ugorshini i vidpraviti armiyu v Transilvaniyu Parlament dorikav uryad v nerishuchosti Tim chasom rozbizhnosti v poglyadah z pitannya pro vstup Rumuniyi u vijnu sposterigalisya praktichno v usih politichnih partiyah krayini Bretianu yakij ocholyuvav pravlyachu nacional liberalnu partiyu vdalosya usunuti protirichchya sered yiyi chleniv i superechki obmezhilisya vihodom zi skladu partiyi lishe malogo germanofilskogo ugrupovannya na choli z Konstantinom Stere Tretij termin 1918 1919 Znovu Bratianu ocholiv uryad Rumuniyi v grudni 1918 v rozpal revolyucijnih podij v krayini V umovah z vkraj napruzhenimi obstavinami na teritoriyi Yevropi zumovlenoyi zrostannyam revolyucijnogo ruhu novomu uryadu potribno bulo zapobigti poshirennyu vidpovidnih nastroyiv v Rumuniyi Parlamentski vibori priznacheni na traven spochatku buli pereneseni na lipen potim na serpen potim na zhovten odnak i v zhovtni yih provedennya ne vidbulosya Bratianu rozumiv sho rizik vtratiti vladu z boku nacional liberaliv nezvazhayuchi na pidtrimku korolya buv duzhe visokij proti uryadu Bratianu vislovlyuvalisya yak livi liberali yaki utvorili tak zvanu trudovu partiyu tak i sformovana u kvitni 1918 konservativna Narodna liga na choli z generalom Averesku zgodom reorganizovana v Narodnu partiyu Na Parizkij mirnij konferenciyi sho vidbulasya v 1919 1920 rumunsku delegaciyu ocholyuvav same Bratianu Polozhennya rumuniv na konferenciyi bulo vkraj skladnim azh do yiyi vidkrittya Antanta zalishala vidkritim pitannya chi slid vnositi Rumuniyu sho uklala separatnij mir z protivnikom nehaj nadali i povernulasya do skladu soyuznogo bloku v chislo krayin peremozhnic abo zh ni Sliduyuchi svoyim poperednimi planami 2 lyutogo vin viklav na mirnij konferenciyi svoyi domagannya deklarovani she v ramkah dogovoru 1916 i v toj zhe chas viznannya za Rumuniyeyu teritoriyi Bessarabiyi priyednanoyi do neyi navesni 1918 Namagayuchis zminiti situaciyu na svoyu korist viklikavshi do sebe organizatoriv zahodu Bratianu zrobiv stavku na vorozhist zahidnih politikiv po vidnoshennyu do revolyucijnih podij v Rosiyi kazhuchi pro gotovnist Rumuniyi chiniti opir bilshovizmu i ne tilki u vlasnih interesah a j v interesah vsiyeyi Yevropi i navit sho ne perebilshuyuchi v interesah svitovoyi civilizaciyi Priyednannya Bessarabiyi vin poyasnyuvav nemozhlivistyu uyaviti isnuvannya rumunskogo narodu bez Dnistra Nezvazhayuchi na ce Antanta vikoristovuvala bessarabskij konflikt yak zasib tisku na rumunskij uryad i namagalasya vsilyako zatyagnuti vikonannya vimog ostannogo Krim togo vsi krayini soyuznici za vinyatkom Italiyi vvazhali sho dogovir 1916 vtrativ chinnist pislya ukladennya separatnogo miru mizh Rumuniyeyu i Centralnimi derzhavami Na propoziciyu kolishnogo ministra Timchasovogo uryadu Maklakova provesti plebiscit u rajonah z perevazhno moldavskim naselennyam pidtrimane derzhsekretarem SShA Robertom Lansingom Bratianu vidpoviv kategorichnoyu vidmovoyu z posilannyam na te sho ce nebezpechno Rosiya okupuvala Bessarabiyu shob dijti do Konstantinopolya argumentuvav vin svoyu poziciyu U toj moment koli Konstantinopol perestane buti metoyu yiyi zovnishnoyi politiki todi vidpade i vsyakij yiyi interes do Bessarabiyi Piznishe jogo sin George Bratianu zgaduvav sho batko boyavsya socialnoyi revolyuciyi v Bessarabiyi sho i zmusilo jogo zaperechiti proti ideyi plebiscitu 22 bereznya 1919 roku prem yer ministr Velikoyi Britaniyi Llojd Dzhordzh povidomiv Bratianu pro te sho Antanta maye namir zdijsniti vistup proti ugorskih komunistiv yaki prijshli do vladi v krayini i v zv yazku z cim zaproponuvav Rumuniyi nadati bojove sporyadzhennya dlya stotisyachnogo armiyi Z analogichnimi zayavami na adresu prem yer ministra vistupili uryad Franciyi i golovnokomanduvach soyuznimi vijskami Ferdinand Fosh zustrichi z yakim glava rumunskogo uryadu chasto mav v toj period Nezvazhayuchi na rishuchist dij Bratianu vtruchannya Antanti poklalo kinec jogo masshtabnim zovnishnopolitichnim planam U veresni 1919 poterpilij ryad nevdach u vnutrishnij i zovnishnij politici prem yer ministr buv zmushenij vtretye piti u vidstavku Nezvazhayuchi na uspishni diyi z pridushennya robitnichih i selyanskih vistupiv v krayini uryadu Bratianu ne vdavalosya povnoyu miroyu vporatisya z revolyucijnim ruhom Reakcijna politika prem yer ministra na dumku jogo politichnih oponentiv lishe spriyala jogo rozvitku 22 lyutogo Narodna partiya i progresivni konservatori ob yednalisya v opozicijnij blok Pidsumki zovnishnopolitichnih zusil kolishnogo prem yer ministra takozh ne prinesli ochikuvanih plodiv v kincevomu pidsumku vzhe pislya vidhodu Bratianu vid sprav rumunska delegaciya pokinula Parizku konferenciyu tak i ne zadovolnivshi vsih svoyih vimog Pidpisavshi Versalskij dogovir delegaciya na choli z Bratianu prote vidmovilasya vid pidpisannya Trianonskogo i Sen Zhermenskogo dogovoriv tak i ne pogodivshis zi stattyami pro zahist nacionalnih menshin ta peredachi chastini Banatu Yugoslaviyi Ne buduchi prem yer ministrom ale prodovzhuyuchi vhoditi v pravlyachi kola Rumuniyi v period mizh 1919 i 1920 rokami Bratianu sho buv liderom odniyeyi z opozicijnih partij aktivno vistupav proti proektiv stvorennya Maloyi Antanti alyansu Rumuniyi Chehoslovachchini ta Yugoslaviyi spochatku v nogo planuvalosya vklyuchiti she j Polshu Azh do 1922 vin de fakto viznachav zovnishnopolitichnij kurs derzhavi nezvazhayuchi na nedavnyu vidstavku z posta glavi uryadu Chetvertij 1922 1926 i p yatij 1927 terminiNa pochatok 1920 h rokiv u Rumuniyi pripav period stabilizaciyi ekonomiki derzhavi Z nim zbiglosya povernennya do vladi nacional liberalnoyi partiyi U 1922 yiyi bezzminnij lider Jonel Bratianu v chetvertij raz stav prem yer ministrom Rumuniyi Za svoyim zvichayem prijshovshi do vladi vin rozpustiv parlament a v berezni togo zh roku v Rumuniyi vidbulisya novi parlamentski vibori za pidsumkami yakih perevazhna bilshist misc u zakonodavchih zborah distalosya nacional liberalam Zvazhayuchi na ce a takozh z urahuvannyam ekonomichnogo pidjomu v krayini sim ya Bratianu za slovami samogo Ferdinanda I stala drugoyu dinastiyeyu v korolivstvi Nezvazhayuchi na podibnu harakteristiku korol nezminno pidtrimuvav nacional liberalnu partiyu i znahodivsya pid velikim vplivom z boku Bratianu Ce dozvolilo ostannomu stati faktichnim diktatorom krayini yakim vin buv azh do svoyeyi smerti Znovu otrimavshi posadu prem yer ministra Bratianu prodovzhuvav zahishati zovnishnopolitichni interesi Rumuniyi v pershu chergu sho stosuvalisya vidnosin z nedavno utvorenim SRSR i bessarabskogo pitannya Tak za direktivoyu prem yer ministra delegaciya Rumuniyi na radyansko rumunskij konferenciyi u Vidni v 1924 vidhilila propoziciyu SRSR pro provedennya plebiscitu v Bessarabiyi v rezultati chogo konferenciya zakinchilasya bezuspishno U tomu zh roci z iniciativi Bratianu bulo zhorstko pridusheno selyanske Tatarbunarske povstannya v Budzhaku a takozh zaboronena Rumunska komunistichna partiya Vvazhayetsya sho same v period chetvertogo terminu Bratianu rumunska derzhava uvijshla v tak zvanij sanitarnij kordon 22 listopada 1927 v krayini stalo vidomo pro te sho 63 litnij Bratianu hvorij gostrim tonzilitom sho sprovokuvav poyavu infekciyi Na nastupnij den likari zafiksuvali u nogo vkraj visoku temperaturu i viyavili oznaki zaduhi vnaslidok chogo doktor Angelesku vikonav traheostomiyu a vvecheri togo zh dnya doktor Trayan Nasta zrobiv she kilka zovnishnih nadriziv odnak zupiniti proniknennya infekciyi v organizm bulo vzhe nemozhlivo 24 listopada 1927 o 6 45 ranku prem yer ministr pomer v Buharesti Glava kabinetu ministriv buv pohovanij na malij batkivshini v simejnoyi cerkvi Bretianu u Florika de pokoyilisya jogo batki i ryad chleniv sim yi Smert Bratianu nastala vsogo cherez kilka misyaciv pislya vidhodu z zhittya korolya Ferdinanda I I yaksho smert korolya pozbavila nacional liberaliv pokrovitelya na korolivskomu troni to zi smertyu Bratianu partiya vtratila lidera dosvidchenogo u zovnishno ta vnutrishnopolitichnij borotbi odnogo z najvplivovishih politichnih diyachiv derzhavi U svitli cih podij pravlyacha partiya stala postupovo vtrachati svij vpliv u krayini prijshov na zminu pomerlomu bratovi Vintile Bratianu protrimavsya na posadi prem yer ministra trohi menshe roku Epoha bagatorichnogo pravlinnya nacional liberaliv v Rumuniyi znajshla svoye zavershennya Sim yaJonel Bratianu odruzhuvavsya dvichi Pershoyu druzhinoyu politika bula Mariya Muruzi predstavnicya znatnogo fanariotskogo rodu i vdova vidomogo politika Aleksandru Kuzi Yih soyuz trivav nedovgo na nastupnij den pislya vesilnoyi ceremoniyi cholovik podav na rozluchennya Cya obstavina zgodom viklikala sumnivi v zakonnonarodzhenosti yihnoyi spilnoyi ditini George Bratianu prote v kincevomu rahunku Bratianu viznav jogo zakonnim sinom Spochatku yih vzayemini skladalisya neprosto tak yak mati obmezhuvala spilkuvannya George z batkom ale pislya 1918 yih kontakti stali chastishati i postupovo vidnosini normalizuvalisya U 1906 Bratianu odruzhivsya z Elizoyu Shtirbu sho takozh pohodila zi znatnogo rodu i dovodilas onukoyu gospodaryu Valahiyi Barbu I Dmitru Shtirbu Dlya novoyi obranici Bratianu yak i dlya pershoyi jogo druzhini cej shlyub stav drugim v 1890 1906 Eliza bula druzhinoyu politichnogo diyacha Aleksandru Margilomana Vidomo sho v romantichnih stosunkah z Bratianu Eliza bula she buduchi v shlyubi za Margilomanom sho i stalo prichinoyu yihnogo rozluchennya Drugij shlyub Bratianu viyavivsya bezditnim Pam yatPortret Bratianu na rumunskij marci 1993 Vulicya Jonela Bratianu v Kluzh Napoka U bagatoh mistah Rumuniyi napriklad v Kluzh Napoka ye vulici sho nosyat im ya Jonela Bratianu U dokomunistichnij period u krayini vipuskalisya suvenirni bronzovi i pozolocheni medali iz zobrazhennyam politika a pislya povalennya komunistichnogo rezhimu v 1989 Rumunska poshta dvichi vipuskala marki z jogo portretom 24 listopada 1938 v Buharesti buv urochisto vidkritij pam yatnik Bratianu stvorenij vidomim yugoslavskim horvatskim skulptorom Ivanom Meshtrovichem Avtor monumenta zobraziv prem yer ministra v sidyachij pozi shrestivshi nogi po turecki DzherelaBretianu statya iz Bolshoj sovetskoj enciklopedii 3 e izdanie Sovetskaya istoricheskaya enciklopediya Pod red E M Zhukova M Sovetskaya enciklopediya 1973 1982 Garvin James Louis Hooper Franklin Henry Cox Warren E The Encyclopedia Britannica 14 London The Encyclopedia Britannica Company 1929 Vol 4 P 45 363 p Jelavich Barbara History of the Balkans Cambridge University Press 1983 Vol II Twentieth Century 476 p ISBN 978 0 521 27459 3 Jelavich Charles Jelavich Barbara The Establishment of the Balkan National States 1804 1920 Washington University of Washington Press angl 1977 358 p ISBN 0 295 96413 8 Roberts Priscilla Brătianu Ionel 1864 1927 World War I A Student Encyclopedia Santa Barbara California ABC CLIO 2006 2454 s P 360 361 ISBN 1 85109 879 8 Roucek Joseph Slabey Contemporary Roumania and Her Problems A Study in Modern Nationalism Ayer Publishing 1971 P 422 ISBN 0 405 02773 7 Shanafelt Gary W The European Powers in the First World War An Encyclopedia Taylor amp Francis 1996 P 140 783 p ISBN 0 8153 0399 8 Vyshinskij A Ya Lozovskij S A Diplomaticheskij slovar M Politizdat 1948 Vinogradov V N Rumyniya v gody Pervoj mirovoj vojny M Nauka 1969 367 s Vinogradov V N Istoriya Rumynii 1848 1917 Uchrezhdeno k pechati Institutom slavyanovedeniya i balkanistiki AN SSSR M Nauka 1971 668 s Lapina I M Vopros o Bukovine v russko rumynskih diplomaticheskih otnosheniyah 1914 1916 gg Problemy vnutri i vneshnepoliticheskoj istorii Rumynii Novogo i Novejshego vremeni Akademiya nauk Moldavskoj SSR Institut istorii imeni Ya S Grosula Kishinyov Shtiinca 1988 S 178 196 230 s ISBN 5 376 00437 6 Lebedev N I Istoriya Rumynii 1918 1970 Uchrezhdeno k pechati Institutom slavyanovedeniya i balkanistiki AN SSSR M Nauka 1971 746 s 3800 ekz Madievskij S A O haraktere politicheskih gruppirovok gospodstvuyushih klassov Rumynii 60 h gg XIX v 1918 g Istoriya i teoriya voprosa Problemy vnutri i vneshnepoliticheskoj istorii Rumynii Novogo i Novejshego vremeni Akademiya nauk Moldavskoj SSR Institut istorii imeni Ya S Grosula Kishinyov Shtiinca 1988 S 13 60 230 s ISBN 5 376 00437 6 Meltyuhov M I Bessarabskij vopros mezhdu mirovymi vojnami 1917 1940 M Veche 2010 464 s ISBN 978 5 9533 5010 5 Minc I I Lebedev N I Ocherki politicheskoj istorii Rumynii 1859 1944 Kishinyov Shtiinca 1985 480 s 1695 ekz Puankare Rajmon Na sluzhbe Francii 1915 1916 Vospominaniya Memuary M AST 2002 592 s ISBN 5 17 011076 7 Yazkova A A Malaya Antanta v evropejskoj politike 1918 1925 M Nauka 1974 330 s PosilannyaCentrul de Cultura Brătianu Sajt Kulturnogo centra Bretianu rum Arhiv originalu za 5 serpnya 2012 Procitovano 21 lipnya 2012 Plăiasu Ciprian rum historia ro Arhiv originalu za 25 travnya 2012 Procitovano 16 travnya 2012 Bugheanu Ioana rum historia ro Arhiv originalu za 23 travnya 2012 Procitovano 16 travnya 2012 Mitican Ion 25 veresnya 2008 Pe urmele lui Ionel Brătianu acum 90 de ani rum Ziarul Lumina ro Arhiv originalu za 5 serpnya 2012 Procitovano 21 lipnya 2012