Церква Пресвятої Трійці (чеськ. Kostel Nejsvětější Trojice) — парафіяльний храм Римо-католицької церкви в місті Фульнек, архітектурна пам'ятка XVIII століття, побудований у стилі бароко та розташований на території північно-східної Моравії (Чехія). Є однією з головних архітектурних домінант міста, розташовується на місці старого парафіяльного храму, що датується XIII століттям.
Церква Пресвятої Трійці | |
---|---|
Назва на честь: | Трійця |
![]() | |
49°42′42″ пн. ш. 17°54′14″ сх. д. / 49.7118167° пн. ш. 17.9041611° сх. д. | |
Тип | парафіяльна церква[1] |
Статус спадщини | d |
Країна | |
Розташування | Фульнек |
Конфесія | Римо-Католицька церква |
Єпархія | Острава-Опава |
Тип будівлі | парафіяльна церква |
Архітектурний стиль | бароко |
Автор проєкту | Ніколаус Талгерр |
Архітектор | d |
Адреса | d[2] |
Сайт | www.farnostfulnek.info |
![]() ![]() Церква Пресвятої Трійці (Фульнек) (Чехія) | |
Зведення нового храму сталося у зв'язку із зростаючим культом місцевого чудотворного образу «Діви Марії-Помічниці». Віруючі вважають, що на цьому образі були виявлені сльози, а також, що завдяки молитвам біля цього образу трапилося декілька зцілень.
Архітектор храму — Ніколаус Талгерр (Nikolaus Thalherr), інтер'єр прикрашений настінними розписами Йозефа Ігнаца Садлера, образами Ігнаца Вікторіна Раба і Фелікса Іво Ляйхера та іншими коштовними образами.
Історія
Стара церква
Стара парафіяльна церква, присвячена святим Філіппу і Якову, стояла на місці сьогоднішньої каплиці св. Йосипа, на лівій стороні храмової нави. Невідомо, коли вона була побудована; перше документальне підтвердження відноситься до 26 лютого 1293 року в документі пана Ольдржіха з Ліхтенбурка, нащадка впливового роду Роновців і власника Фульнецької області, згідно з яким він продає бургомістрові Штедроню з Йіловця будівлю міської управи.
У 1389 році Бенеш з Краварж заклав в Фульнеке при церкві монастир августинців-каноніків, а церква почала називатися «церквою Пресвятої Трійці». Мікулаш з Ризмбурка, оломоуцький єпископ вирішив, щоб парафіяльна церква дісталася монастирю і так стала церков капітулною.
У 1416 році в церкві похований Лацек I, перший моравський гетьман, призначений королем Вацлавом IV. 1429 року Фульнек зпалив Ян з Товачова, згоріли церква і монастир. 1559 року пожежа знищила монастир і прилеглу частину міста, в 1657 році церкву спустошили і випалили шведи. 1676 року велика пожежа знову спалила місто і церкву, 1693 церква після пожежі відновлена на кошти монастиря августинців. 1695 року пожежа спалила монастир і околиці. 1672 року папа надав настоятелеві монастиря право митри.
Чудотворний образ Діви Марії-Помічниці
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelUwTDFCaGJtNWhYMDFoY21saFgwWjFiRzVsWTJzbFF6TWxRVEZmTFRBd01TMHVhbkJuTHpJMU1IQjRMVkJoYm01aFgwMWhjbWxoWDBaMWJHNWxZMnNsUXpNbFFURmZMVEF3TVMwdWFuQm4uanBn.jpg)
На почесному місці фульнецької парафіяльної церкви, над дарохранителькою головного вівтаря, знаходиться чудотворний образ Діви Марії-Помічниці, відомий також як Діва Марія Фульнецька. Колись під ним була дощечка з написом:
![]() | Року 1648, 1 жовтня, в заповіднику був безневинно застрілений чесний хлопець Павло Мудрак, 19 років. Після, в році 1649, 3 березня залишив цей світ, отримавши святі таїнства християнсько-католицької церкви, Андрій Мудрак. Йому було 22 роки 5 місяців. Їм на пам'ять замовили засмучені батьки, Георгій і Ганна Мудрак, зробити епітафію. Боже дай всім християнським душам вічний спокій і блаженство. Амінь. Оригінальний текст (нім.)
| ![]() |
Згаданою епітафією був образ Діви Марії-Помічниці, який подружжя Мудрак подарувало в 1678 році парафіяльній церкві. Спочатку він висів в купелі в каплиці св. Йосипа старої парафіяльної церкви. Звідти він був пізніше узятий і повішений між двома храмовими вікнами. І там він не залишався довго, в 1731 році він був знову переміщений, а його місце зайняло зображення тоді недавно беатифікованого Петра Фоурієра. Картину Діви Марії використовували як малий вівтарний образ; так вона не приваблювала до себе особливої уваги аж до 1746 року — тоді 23 грудня вона була знову переміщена, цього разу в клуатр, оскільки кращого місця не знайшлося; після декількох тижнів образ там навіть розвалився на три шматки. Тоді нарешті про нього поклопотався преподобний Якоб Ербсманн, старець тутешнього монастиря, замовив її лагодження і повісив на монастирську стіну за церквою. Поступово біля неї почали майже щодня збиратися побожні християни; вони уквітчували образ і почитали Богородицю молитвами і співом. Пошана постійно зростала, ті, що багато приходили знаходили втіху і допомогу.
В суботу, перед торжеством Пресвятої Трійці, 31 травня 1749 року, біля образу близько п'яти годин пополудні молився лакей Йохан Георг Лосерт. Раптом він відмітив щось біле на правому оці Богородиці. Спочатку він подумав, що образ був забризканий чимось, оскільки тоді добудовувалася нова ризниця в старої церкви. Вже дзвонили до обідні, тому він пішов в храм, але постійно відчував внутрішнє прагнення повернутися на те ж місце. Після закінчення літургії він попрямував знову до образу і, оглянувши його уважно, виявив, що від правого ока Богородиці стікають три сльози, середня аж до голови Ісуса. На лівому оці теж явно було щось вологе. До сьомої години вечора, біля образу вже встигли зібратися і побачити все близько дванадцяти чоловік. Паламар Джозеф Хопп покликав тодішнього декана Джозефа Барвіга, який піднявся до образу і стер сльози хусткою — що вдалося лише після тривалих зусиль. Там же був присутній окрім декана інший священик з монастиря августинців, на ім'я Олександр, з мирян паламар Джозеф Хопп, його сестра Аполлонія, лакей Йохан Георг Лосерт і дванадцять інших віруючих. Декан Барвіг наказав їм тимчасово мовчати про те, що сталося, але скоро вже все місто знало про це, і на тому ж місці того ж вечора зібралася велика частина городян, як знатних, так і простих.
У другій половині дня 2 червня 1749 року біля образу зібралися декан Йосип Барвіг з іншими священиками, будівельник Мікулаш Талхер, Маттеус Хопп, брат паламаря, і Георг Ріхтер, щоб все оглянути і знайти пояснення явищу. Після ретельного дослідження образу і його оточення, оцінки всіх обставин, вони зробили висновок, що сльози на обличчі Діви Марії не могли бути природного походження, і що мова може йти лише про диво, через яке з'явилася Богородиця.
Через деякий час кількість богослужінь біля образу збільшилася, почали приходити більше паломників, причому не лише парафіян і жителів сусідніх сіл, але і з далеких околиць. Багато хто підтверджував, що після молитов біля образу Фульнекської Богоматері були задоволені їх прохання в духовних і тілесних потребах. Богослужіння і співи зазвичай продовжувалися аж до ночі.
В день свята Відвідин Дівою Марією св. Єлизавети, 2 липня, біля образу відбувалася перша урочиста літанія з музикою; відтоді там всі свята св. Марії проводилися з музикою, хористи щодня співали і проводили літанії. У свято Богородиці гори Кармел біля образу відслужили першу святу месу. У зв'язку з цим образ прикрасили красивою рамою і біля нього прикріпили лампаду, яка згодом безперервно горіла. Перед святом Різдва Пресвятої Богородиці довкола образу була побудована мала дерев'яна каплиця, щоб у людей виконуючих богослужіння був дах. Багато громадян пропонували зібрати гроші і побудувати цегельну каплицю.
Вже 10 грудня почалася робота з розкопок скелястого укосу, який заважав будівництву. Допомогу надали фульнецький магістрат і громадяни міста. 12 січня 1750 року образ Діви Марії Помічниці з великими почестями був перенесений до каплиці св. Ганни, де був поставлений на вівтар і закритий склом. Протягом цього переміщення Богородиця на образі за свідками впустила багато сліз.
Всі події, що відбувалися з образом і довкола нього, ретельно записував тодішній паламар Йозеф Хопп. Його записи продовжуються аж до 20 січня 1753 року і до того часу описують 106 випадків, коли люди з різних сіл повідомили, що їм Діва Марія після молитви біля фульнецького образу випросила Господню допомогу в різних потребах.
Коли вже після великих зусиль вдалося звільнити місце для будівництва, план був змінений, і було вирішено будувати не каплицю, а відразу велику нову церкву.
Нинішня парафіяльна церква
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHhMekU0TDB0dmMzUmxiRjlPWldwemRpVkROQ1U1UW5RbFF6UWxPVUpxSlVNMUpVRXhKVU16SlVGRVgxUnliMnBwWTJWZkpUSTRSblZzYm1WckpUSTVYeVZGTWlVNE1DVTVNMTlsZUhRdE1EQXpMbXB3Wnk4eU5UQndlQzFMYjNOMFpXeGZUbVZxYzNZbFF6UWxPVUowSlVNMEpUbENhaVZETlNWQk1TVkRNeVZCUkY5VWNtOXFhV05sWHlVeU9FWjFiRzVsYXlVeU9WOGxSVElsT0RBbE9UTmZaWGgwTFRBd015NXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Для відриву укосу щодня приходило багато людей, разом з працівниками, найнятими за гроші, їх було близько 50-60 чоловік. 25 квітня 1750 року робота вже настільки просунулася, що було досить місця для закладання фундаменту, його перший камінь був закладений 5 травня і на день пізніше почали працювати каменярі. Заставний камінь церкви був урочисто закладений 19 жовтня 1750 року на тому місці, де раніше знаходився образ Діви Марії. Для урочистого акту були виготовлені позолочена кельма і молот. Перший удар зробив декан, його приклад наслідувало інше духівництво, магістрат і інші знатні громадяни. Нарешті, по каменю змогли ударити і прості люди; це міг зробити кожен, хто хотів, по одному удару. Камінь можна бачити під церковною кафедрою, до сих пір на ньому помітний напис «1750». Згідно з парафіяльною хронікою в 1760 році будівництво було завершене і почалося фарбування.
У середу, 22 жовтня 1760 року костел освятив оломоуцький єпископ-помічник (суфраган) Йоган граф фон Шерфенберг.
Нинішній храм побудований на місці старого костелу св. Філіппа і Якоба біля монастиря августинців, який у 1784 році закрили в рамках реформ імператора Йосифа II, останній настоятель став парафіяльним священником і в будівлі конвенту утворений міський будинок парафіяльного священика. Автором проєкту був архітектор Ніколаус Талгерр (Nikolaus Thalherr), що оселився у Фульнеке, якому також приписують храми в містах Будішов-над-Будішовкоу і Штернберк.
У 1900—1903 роках пройшла спільна реставрація церкви, в 1905—1908 роках ремонт клуатра, у 1919 році в храмі проведено електричне освітлення і в 1950—1983 роках поступово проведений спільний ремонт костелу та будинку парафіяльного священника.
Опис
Парафіяльна церква Пресвятої Трійці
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelV5TDB0dmMzUmxiRjlPWldwemRpVkROQ1U1UW5RbFF6UWxPVUpxSlVNMUpVRXhKVU16SlVGRVgxUnliMnBwWTJWZkpUSTRSblZzYm1WckpUSTVYeVZGTWlVNE1DVTVNMTlsZUhRdE1EQTVMbXB3Wnk4eU5UQndlQzFMYjNOMFpXeGZUbVZxYzNZbFF6UWxPVUowSlVNMEpUbENhaVZETlNWQk1TVkRNeVZCUkY5VWNtOXFhV05sWHlVeU9FWjFiRzVsYXlVeU9WOGxSVElsT0RBbE9UTmZaWGgwTFRBd09TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJsTDB0dmMzUmxiRjlPWldwemRpVkROQ1U1UW5RbFF6UWxPVUpxSlVNMUpVRXhKVU16SlVGRVgxUnliMnBwWTJWZkpUSTRSblZzYm1WckpUSTVYeVZGTWlVNE1DVTVNMTlwYm5RdE1EQXhMbXB3Wnk4eU5UQndlQzFMYjNOMFpXeGZUbVZxYzNZbFF6UWxPVUowSlVNMEpUbENhaVZETlNWQk1TVkRNeVZCUkY5VWNtOXFhV05sWHlVeU9FWjFiRzVsYXlVeU9WOGxSVElsT0RBbE9UTmZhVzUwTFRBd01TNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Церква однонавна, на західній стороні сполучена з готичним клуатром, який став частиною нижнього поверху будинку парафіяльного священика. Глибинна вісь нави північ-південь спрямована перпендикулярно до Замкового верху, ширинна вісь паралельна уявній південній стороні майдану. Головний вівтар направлений на північ з помірним нахилом на захід. На східній стороні була побудована овальна каплиця св. Йосипа. Над північною стороною височиють могутні цегельні хори.
Інтер'єр
У розділенні інтер'єру прослідковується задум складання простору. Одиночні елементи склепіння розділяються виразними подвоєними смугами і оточені стінами пілястр, що несуть ділянки антаблемента, на яких спираються смуги. Під куполом розташований по колу крізний антаблемент, під яким знаходяться ораторії з виступаючими парапетами.
Церква і каплиця виконані у стилі бароко. Унікальні настінні розписи з багатою символікою, закінчені в 1760 році, з тематики пов'язані з освяченням церкви, створив оломоуцкий живописець Йозеф Ігнац Садлер. В напівкуполі над головним вівтарем зображено «Торжество віри», інші розписи показують сцени, пов'язані з торжеством трьох Божих осіб — у передній частині «Переможний Христос, що воскрес, якому поклоняються натовпи святих», в середній «Творцовська справа Бога-Отця» (у куполі «Створення янголів») і в задній пятидесятнична сцена «Сходження Святого Духу». Пандативи в середній частині змальовують іносказання чотирьох частин світу. Головний вівтар є твором кромержзького скульптора Франца Андреаса Гірнлє; у обробці останнього він співробітничав з скульптором Вацлавом Бьомом.
Більшість картин в церкві виконав Ігнат Вікторин Раб, але розпис головного вівтаря — робота Фелікса Іво Ляйхера. Святий Августин на ньому тримає перо, що залишає за собою вогненний слід, що символізує натхнення Святим Духом. Двері дарохранительки прикрашені зображеннями пелікана, що годує голодних дитинчат власним м'ясом, — притча Христа, що насищає людей через святі дари своїм тілом.
На обох сторонах храмової нави знаходиться по три бічні вівтарі. На правій, апостольській стороні передній присвячений святому Валентину, середній Діві Марії Скорботній і задній святій Варварі. На лівій, євангельській стороні передній святому Августину, середній святому Убальдо і задній Стражданням Христа. Частинами середніх вівтарів є скляні труни з мощами святих, справа св. Валентина і зліва св. Віталіса. 2006 року в церкву з польського Кракова були урочисто перенесені мощі святої Фаустини Ковальської, і до них помістили образ Божого Милосердя.
На правій стороні храмової нави знаходиться також церковна кафедра. Головним мотивом її обробки є склад трьох целомудрій, зображений в подібності трьох жіночих осіб: зліва внизу з якорем — надія, посередині над кафедрою з хрестом — віра і справа внизу з чашею — любов.
- Вівтар св. Августина
- Деталь вівтаря Бичування Христа
- Фреска з іносказанням Європа
- Фреска зі сценою Сходження Святого Духу
Орган
Перший орган парафіяльної церкви був побудований органним майстром Йоханом Георгієм Шварцем з Лібаве і освячений в 1766 році. У нього були два мануали і 18 регістрів. Через значне зношення дерев'яних частин і червоточини в ХХ столітті орган був відремонтований і збільшений національним підприємством «Завод органів» з Крнова за проєктом інженера Оти Веверки (Ing. Ota Veverka). Відремонтований трьохмануальний 33-регістровий інструмент був освячений 10 грудня 1955 року по схваленню від проф. Густава Півоньки з Оломоуца.
Клуатр
Клуатр старого монастиря августинців, побудований, ймовірно, в 1430-х роках біля західного фасаду тодішньої церкви, є однією із значних готичних пам'яток архітектури в місті. В ньому підноситься ребристе хрестове зведення з високоякісними рельєфними деталями. Під виходами ребер і в болтах ребристого зведення знаходяться герби творців монастиря — заломлена стріла панів з Краварж і зірки панів з Штернберка і Лукова. Приміщення освітлюється одинадцятьма ланцетоподібними вікнами, що виходять на незвично маленький двір. Від вітражних троянд у формі вогню зберігся тільки фрагмент у верхній частині середнього західного вікна. Клуатр раніше сполучав церкву з житловими спорудами монастиря, до нави виходить ламаним порталом.
Каплиця св. Йосипа
Каплиця св. Йосипа, простір, що має власну архітектурну композицію, в горизонтальній проєкції знаходиться приблизно на місці вівтаря колишньої готичної церкви. Інтер'єр поділений пілястрами з ділянками антаблемента, на який усаджується виразно модельований карниз, що підтримує зведення куполу. Під карнизом — ораторії з опуклими рельєфними парапетами, над входом нави знаходиться масивна емпора. У зведенні каплиці можна побачити розпис «Дванадцятирічний Ісус в Храмі», доповнений по колу сценами з життя святого сімейства. З навою інтер'єр каплиці сполучає висока аркада.
Зовнішній вигляд будівлі
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOW1MMlpoTDB0dmMzUmxiRjlPWldwemRpVkROQ1U1UW5RbFF6UWxPVUpxSlVNMUpVRXhKVU16SlVGRVgxUnliMnBwWTJWZkpUSTRSblZzYm1WckpUSTVYeVZGTWlVNE1DVTVNMTlsZUhRdE1EQXlMbXB3Wnk4eU5UQndlQzFMYjNOMFpXeGZUbVZxYzNZbFF6UWxPVUowSlVNMEpUbENhaVZETlNWQk1TVkRNeVZCUkY5VWNtOXFhV05sWHlVeU9FWjFiRzVsYXlVeU9WOGxSVElsT0RBbE9UTmZaWGgwTFRBd01pNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
Внутрішній побудові простору відповідає також поділ зовнішнього вигляду костелу — бічні фасади гладкі, кути між окремими стінами закруглені, на межах вкладено чотири стовпи; всю будівлю опоясує коронний антаблемент. Із стін церкви виступають прибудови каплиці і ризниць. Фасад утворює монументальну кулісу, що нагадує архітектуру вищого бароко. У нішах фасаду є фігури чотирьох євангелістів (скульптор — Ян Шуберт). У нави двосхилий дах, над центральним простором з куполом дах мансардний з маківкою, каплицю покриває низький купол. Фронтон церкви був в роках 1901—1903 виготовлений за проєктом архітектора проф. Фердинанда Граха.
На східній стороні церкви розташований пізньоготичний або ранньоренесансний надгробний камінь Іржі з Жеротина, який датують 1507 роком. Ідеалізоване зображення представляє померлого як лицаря, що стоїть на левові, символі моці та сили. Сусіднє надгробне каміння належить родині Балтазара Швайніца з Пілмсдорфа.
Від площі до костелу ведуть барокові сходи початку XVIII століття з класичною брамою, прикрашеною скульптурами.
Будинок парафіяльного священика
Будинок парафіяльного священика (до 1784 року монастир августинців каноніків), прилягає до західної стіни церкви Пресвятої Трійці. Це двоповерхова будівля, чия основа — західна житлова частина першого поверху сьогоднішнього будинку — відноситься до першої половини XV століття, але піддалася серйозній перебудові в XVII столітті, коли були побудовані приміщення другого поверху; подальші зміни слідували після розформування монастиря наприкінці XVIII і пізніше також в XIX столітті. Фасад невиразно роздільний, будинок опоясує коронний карниз. Біля шести вікон другого поверху ренесансні кам'яні профільовані укоси і помітні надвіконні карнизи. Кімнати знаходяться по сторонах порівняно широких коридорів, над якими споруджуються плоскі і бочкоподібні зведення; у кімнатах переважно плоскі стелі. На північній стороні будинку знаходиться ампірна кімната з живописними і ліпними прикрасами початку XIX століття. Біля неї розташовано приміщення парафіяльної канцелярії з пізньоренесансними ліпними прикрасами і обробкою епохи ампіру.
Примітки
- archINFORM — 1994.
- Památkový katalog NPÚ
- Prasek (1891), стор. 103. Kuča (1996), стор. 857. Gavendová et al. (1996), стор. 41.
- Kuča (1996), стор. 857. Brandl (1885), стор. 484—486, № 570. Bretholz (1903), стор. 259—260, № 295. Но в Oppl (1928) на стор. 138 написано: «Про те, чому стара парафіяльна церква, згадана в документі 1293 року, була закрита, а на її місці заснований монастир августинців, у нас немає жодних записів.»
- Hosák (1938), стор. 688, стінгазета З парафіяльної хроніки.
- По Rašková (1980).
- По стінгазеті З парафіяльної хроніки.
- Kuča (1996), стор. 858. Oppl (1928), стор. 152, наводить помилково папу Климента XII. Право митри — право використовувати єпископські відзнаки.
- На стінгазеті «З парафіяльної хроніки» вказані імена Лаврентій і Ганна замість Георгій і Ганна, як пише Demel (1869) на стор. 3.
- Згідно зі стінгазетою «З парафіяльної хроніки», він попросил повісити образ на зовнішню стіну часовні св. Йосипа.
- Demel (1869), стор. 4-5.
- Demel (1869), стр. 5.
- Demel (1869), стор. 5—6.
- Demel (1869), стор. 5.
- До каплиці входили з клуатра, після знесення монастиря, вона була сполучена з будинком парафіяльного священика (Demel (1869), стор. 8).
- Demel (1869), стор. 8.
- Опис подій що стосуються образу Діви Марії по Demel (1869), стор. 3-14.
- Demel (1869), стор. 7. Стінгазета «З парафіяльної хроніки» датує на 25 квітня 1750 року установку заставного каміння вівтаря.
- Стінгазета «З парафіяльної хроніки», Rašková (1980) і Demel (1869). — С. 7-10. У Demel (1869) приведена дата освячення 19 квітня 1762 року, однак вона відмічена як неправильна, хоча рік вірний. Освячувачем згідно з цим джерелом є оломоуцький єпископ Максиміліан граф фон Хамілтон. Але Trapl & Kraváček (1993) на стор. 38 датує будівництво роками 1750—1752, а освячення 1760 роком. Rašková (1980) стверджує, що в меморіальному папері 1760 рокі, вкладеній в маківку, записано, що закладання першого камня відбулося 19 жовтня 1750 року, закінчення спорудження стін будівлі — 1752 року, посадка маківки — 29 вересня 1760 року, а освячення — 22 жовтня 1760 року.
- Kuča (1996), стор. 857—858. Oppl (1928), стор. 150.
- Trapl & Kraváček (1993), стор. 38. Gavendová et al. (1996), стор. 40-41.
- Стінгазета «З парафіяльної хроніки» вказує, що вівтарний образ виконав Йохан Ляйхерт — однак це невірний запис, помилку в хроніці помічає також Jelonek (1926) на стор. 35—36; але художник з таким ім'ям в краї не працював, щобільше, проглядається схожість з іншими роботами Фелікса Іво Ляйхера.
- По табличці на органі.
- Trapl & Kraváček (1993), стор. 36. Gavendová et al. (1996), стор. 41-42.
- Gavendová et al. (1996), стор. 41.
- Kuča (1996). — С. 857.
- Trapl & Kraváček (1993), стор. 37.
Джерела
- Brandl, Vincenz. (1885). Codex diplomaticus et epistolaris Moraviae. 11. Band. Brünn: Verlag des Mähriſchen Landes-Ausſchuſſes. Стр. 484—486, № 570.
- Bretholz, Berthold. (1903). Codex diplomaticus et epistolaris Moraviae. 15. Band. Brünn: Verlag des Mähriſchen Landes-Ausſchuſſes. Стр. 259—260, № 295.
- Demel, Phillip. (1869). Die Pfarrkirche in Fulnek und das Mariabild am Hochaltar. Fulnek: Verlag des Verfaſſers. Стр. 3-14.
- Gavendová, Marcela & Koubová, Marta & Levá, Pavla. (1996). Kulturní památky okresu Nový Jičín. Nový Jičín: Okresní úřad; Ostrava: Památkový ústav. . Стр. 40-44.
- Hoduláková, Milena & Bouda, Tomáš. (1980). Augustiniánský klášter. In Fulnecký kulturní zpravodaj. Ročník 1980, číslo 3. Fulnek: Městský národní výbor. Стр. 4.
- Hosák, Ladislav. (1938). Historický místopis země Moravskoslezské. Praha: Společnost přátel starožitností čsl. Стр. 688.
- Jelonek, Emil. (1926). Felix Ivo Leicher. In Das Kuhländchen. 7. Band. Neu-Titſchein: L. V. Enders’ſch. Стр. 35-36.
- Kuča, Karel. (1996). Města a městečka v Čechách, na Moravě a ve Slezsku. I. díl. Praha: Libri. . Стр. 857—858.
- Oppl, Stanislav Václav. (1928). Z kroniky staroslavného města Fulneku, působiště J. A. Komenského. Fulnek na Moravě: Kryl a Scotti. Стр. 138, 150, 152.
- Prasek, Vincenc. (1891). Dějiny kraje Holasovského čili Opavského. Edice Vlastivěda Slezská, III. díl, I. čásť. Opava: Jubilejní fond Vlastivědy Slezské. Стр. 103.
- Rašková, Jana. (1980). Farní kostel sv. Trojice. In Fulnecký kulturní zpravodaj. Ročník 1980, číslo 2. Fulnek: Městský národní výbor. Стр. 3.
- Trapl, Miloš & Kraváček, František. (1993). Komenského Fulnek. Praha: Pressfoto. . Стр. 36-38.
- Стенгазета Из приходской хроники (Z farní kroniky) на внутренней восточной стене клуатра фульнецкой приходской церкви.
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Category:Most Holy Trinity Church, Fulnek |
- Стаття на офіційному сайті фульнецького римо-католицького приходу [ 30 серпня 2007 у Wayback Machine.] (чес.)
- Стаття на офіційному сайті міста Фульнек [ 3 травня 2008 у Wayback Machine.] (чес.)
Ця стаття належить до української Вікіпедії. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Cerkva Presvyatoyi Trijci Cerkva Presvyatoyi Trijci chesk Kostel Nejsvetejsi Trojice parafiyalnij hram Rimo katolickoyi cerkvi v misti Fulnek arhitekturna pam yatka XVIII stolittya pobudovanij u stili baroko ta roztashovanij na teritoriyi pivnichno shidnoyi Moraviyi Chehiya Ye odniyeyu z golovnih arhitekturnih dominant mista roztashovuyetsya na misci starogo parafiyalnogo hramu sho datuyetsya XIII stolittyam Cerkva Presvyatoyi TrijciNazva na chest Trijcya49 42 42 pn sh 17 54 14 sh d 49 7118167 pn sh 17 9041611 sh d 49 7118167 17 9041611Tipparafiyalna cerkva 1 Status spadshinidKrayina Chehiya ISO3166 1 alpha 3 CZE ISO3166 1 cifrovij 203 RoztashuvannyaFulnekKonfesiyaRimo Katolicka cerkvaYeparhiyaOstrava OpavaTip budivliparafiyalna cerkvaArhitekturnij stilbarokoAvtor proyektuNikolaus TalgerrArhitektordAdresad 2 Sajtwww farnostfulnek infoCerkva Presvyatoyi Trijci Fulnek Chehiya Cerkva Presvyatoyi Trijci u Vikishovishi Zvedennya novogo hramu stalosya u zv yazku iz zrostayuchim kultom miscevogo chudotvornogo obrazu Divi Mariyi Pomichnici Viruyuchi vvazhayut sho na comu obrazi buli viyavleni slozi a takozh sho zavdyaki molitvam bilya cogo obrazu trapilosya dekilka zcilen Arhitektor hramu Nikolaus Talgerr Nikolaus Thalherr inter yer prikrashenij nastinnimi rozpisami Jozefa Ignaca Sadlera obrazami Ignaca Viktorina Raba i Feliksa Ivo Lyajhera ta inshimi koshtovnimi obrazami IstoriyaStara cerkva Stara parafiyalna cerkva prisvyachena svyatim Filippu i Yakovu stoyala na misci sogodnishnoyi kaplici sv Josipa na livij storoni hramovoyi navi Nevidomo koli vona bula pobudovana pershe dokumentalne pidtverdzhennya vidnositsya do 26 lyutogo 1293 roku v dokumenti pana Oldrzhiha z Lihtenburka nashadka vplivovogo rodu Ronovciv i vlasnika Fulneckoyi oblasti zgidno z yakim vin prodaye burgomistrovi Shtedronyu z Jilovcya budivlyu miskoyi upravi U 1389 roci Benesh z Kravarzh zaklav v Fulneke pri cerkvi monastir avgustinciv kanonikiv a cerkva pochala nazivatisya cerkvoyu Presvyatoyi Trijci Mikulash z Rizmburka olomouckij yepiskop virishiv shob parafiyalna cerkva distalasya monastiryu i tak stala cerkov kapitulnoyu U 1416 roci v cerkvi pohovanij Lacek I pershij moravskij getman priznachenij korolem Vaclavom IV 1429 roku Fulnek zpaliv Yan z Tovachova zgorili cerkva i monastir 1559 roku pozhezha znishila monastir i prileglu chastinu mista v 1657 roci cerkvu spustoshili i vipalili shvedi 1676 roku velika pozhezha znovu spalila misto i cerkvu 1693 cerkva pislya pozhezhi vidnovlena na koshti monastirya avgustinciv 1695 roku pozhezha spalila monastir i okolici 1672 roku papa nadav nastoyatelevi monastirya pravo mitri Chudotvornij obraz Divi Mariyi Pomichnici Chudotvornij obraz Divi Mariyi Fulneckoyi Na pochesnomu misci fulneckoyi parafiyalnoyi cerkvi nad darohranitelkoyu golovnogo vivtarya znahoditsya chudotvornij obraz Divi Mariyi Pomichnici vidomij takozh yak Diva Mariya Fulnecka Kolis pid nim bula doshechka z napisom Roku 1648 1 zhovtnya v zapovidniku buv beznevinno zastrilenij chesnij hlopec Pavlo Mudrak 19 rokiv Pislya v roci 1649 3 bereznya zalishiv cej svit otrimavshi svyati tayinstva hristiyansko katolickoyi cerkvi Andrij Mudrak Jomu bulo 22 roki 5 misyaciv Yim na pam yat zamovili zasmucheni batki Georgij i Ganna Mudrak zrobiti epitafiyu Bozhe daj vsim hristiyanskim dusham vichnij spokij i blazhenstvo Amin Originalnij tekst nim Im Jahre 1648 den 1 October iſt der ehrbare Junggeſell Paulus Mudrack 19 Jahre alt unſchuldigerweiss in dem Hauswald Thiergarten erſchoſſen worden Und dann im Jahre 1649 den 3 Marz iſt Andreas Mudrack nach erlangten heiligen Sakramenten der chriſtkatholiſchen Kirche von dieſer Welt geſchieden Seines Alters 22 Jahre 5 Monath Denen zur Gedachtniss die betrubten Eltern als Georg und Anna Mudrack d Epitaphium aufrichten laſſen Gott verleihe allen chriſtglaubigen Seelen die ewige Ruhe und Seligkeit amen Zgadanoyu epitafiyeyu buv obraz Divi Mariyi Pomichnici yakij podruzhzhya Mudrak podaruvalo v 1678 roci parafiyalnij cerkvi Spochatku vin visiv v kupeli v kaplici sv Josipa staroyi parafiyalnoyi cerkvi Zvidti vin buv piznishe uzyatij i povishenij mizh dvoma hramovimi viknami I tam vin ne zalishavsya dovgo v 1731 roci vin buv znovu peremishenij a jogo misce zajnyalo zobrazhennya todi nedavno beatifikovanogo Petra Fouriyera Kartinu Divi Mariyi vikoristovuvali yak malij vivtarnij obraz tak vona ne privablyuvala do sebe osoblivoyi uvagi azh do 1746 roku todi 23 grudnya vona bula znovu peremishena cogo razu v kluatr oskilki krashogo miscya ne znajshlosya pislya dekilkoh tizhniv obraz tam navit rozvalivsya na tri shmatki Todi nareshti pro nogo poklopotavsya prepodobnij Yakob Erbsmann starec tuteshnogo monastirya zamoviv yiyi lagodzhennya i povisiv na monastirsku stinu za cerkvoyu Postupovo bilya neyi pochali majzhe shodnya zbiratisya pobozhni hristiyani voni ukvitchuvali obraz i pochitali Bogorodicyu molitvami i spivom Poshana postijno zrostala ti sho bagato prihodili znahodili vtihu i dopomogu V subotu pered torzhestvom Presvyatoyi Trijci 31 travnya 1749 roku bilya obrazu blizko p yati godin popoludni molivsya lakej Johan Georg Losert Raptom vin vidmitiv shos bile na pravomu oci Bogorodici Spochatku vin podumav sho obraz buv zabrizkanij chimos oskilki todi dobudovuvalasya nova riznicya v staroyi cerkvi Vzhe dzvonili do obidni tomu vin pishov v hram ale postijno vidchuvav vnutrishnye pragnennya povernutisya na te zh misce Pislya zakinchennya liturgiyi vin popryamuvav znovu do obrazu i oglyanuvshi jogo uvazhno viyaviv sho vid pravogo oka Bogorodici stikayut tri slozi serednya azh do golovi Isusa Na livomu oci tezh yavno bulo shos vologe Do somoyi godini vechora bilya obrazu vzhe vstigli zibratisya i pobachiti vse blizko dvanadcyati cholovik Palamar Dzhozef Hopp poklikav todishnogo dekana Dzhozefa Barviga yakij pidnyavsya do obrazu i ster slozi hustkoyu sho vdalosya lishe pislya trivalih zusil Tam zhe buv prisutnij okrim dekana inshij svyashenik z monastirya avgustinciv na im ya Oleksandr z miryan palamar Dzhozef Hopp jogo sestra Apolloniya lakej Johan Georg Losert i dvanadcyat inshih viruyuchih Dekan Barvig nakazav yim timchasovo movchati pro te sho stalosya ale skoro vzhe vse misto znalo pro ce i na tomu zh misci togo zh vechora zibralasya velika chastina gorodyan yak znatnih tak i prostih U drugij polovini dnya 2 chervnya 1749 roku bilya obrazu zibralisya dekan Josip Barvig z inshimi svyashenikami budivelnik Mikulash Talher Matteus Hopp brat palamarya i Georg Rihter shob vse oglyanuti i znajti poyasnennya yavishu Pislya retelnogo doslidzhennya obrazu i jogo otochennya ocinki vsih obstavin voni zrobili visnovok sho slozi na oblichchi Divi Mariyi ne mogli buti prirodnogo pohodzhennya i sho mova mozhe jti lishe pro divo cherez yake z yavilasya Bogorodicya Cherez deyakij chas kilkist bogosluzhin bilya obrazu zbilshilasya pochali prihoditi bilshe palomnikiv prichomu ne lishe parafiyan i zhiteliv susidnih sil ale i z dalekih okolic Bagato hto pidtverdzhuvav sho pislya molitov bilya obrazu Fulnekskoyi Bogomateri buli zadovoleni yih prohannya v duhovnih i tilesnih potrebah Bogosluzhinnya i spivi zazvichaj prodovzhuvalisya azh do nochi V den svyata Vidvidin Divoyu Mariyeyu sv Yelizaveti 2 lipnya bilya obrazu vidbuvalasya persha urochista litaniya z muzikoyu vidtodi tam vsi svyata sv Mariyi provodilisya z muzikoyu horisti shodnya spivali i provodili litaniyi U svyato Bogorodici gori Karmel bilya obrazu vidsluzhili pershu svyatu mesu U zv yazku z cim obraz prikrasili krasivoyu ramoyu i bilya nogo prikripili lampadu yaka zgodom bezperervno gorila Pered svyatom Rizdva Presvyatoyi Bogorodici dovkola obrazu bula pobudovana mala derev yana kaplicya shob u lyudej vikonuyuchih bogosluzhinnya buv dah Bagato gromadyan proponuvali zibrati groshi i pobuduvati cegelnu kaplicyu Vzhe 10 grudnya pochalasya robota z rozkopok skelyastogo ukosu yakij zavazhav budivnictvu Dopomogu nadali fulneckij magistrat i gromadyani mista 12 sichnya 1750 roku obraz Divi Mariyi Pomichnici z velikimi pochestyami buv perenesenij do kaplici sv Ganni de buv postavlenij na vivtar i zakritij sklom Protyagom cogo peremishennya Bogorodicya na obrazi za svidkami vpustila bagato sliz Vsi podiyi sho vidbuvalisya z obrazom i dovkola nogo retelno zapisuvav todishnij palamar Jozef Hopp Jogo zapisi prodovzhuyutsya azh do 20 sichnya 1753 roku i do togo chasu opisuyut 106 vipadkiv koli lyudi z riznih sil povidomili sho yim Diva Mariya pislya molitvi bilya fulneckogo obrazu viprosila Gospodnyu dopomogu v riznih potrebah Koli vzhe pislya velikih zusil vdalosya zvilniti misce dlya budivnictva plan buv zminenij i bulo virisheno buduvati ne kaplicyu a vidrazu veliku novu cerkvu Ninishnya parafiyalna cerkva Parafiyalna cerkva z pivdennogo boku ploshi v kinci XIX stolittya Dlya vidrivu ukosu shodnya prihodilo bagato lyudej razom z pracivnikami najnyatimi za groshi yih bulo blizko 50 60 cholovik 25 kvitnya 1750 roku robota vzhe nastilki prosunulasya sho bulo dosit miscya dlya zakladannya fundamentu jogo pershij kamin buv zakladenij 5 travnya i na den piznishe pochali pracyuvati kamenyari Zastavnij kamin cerkvi buv urochisto zakladenij 19 zhovtnya 1750 roku na tomu misci de ranishe znahodivsya obraz Divi Mariyi Dlya urochistogo aktu buli vigotovleni pozolochena kelma i molot Pershij udar zrobiv dekan jogo priklad nasliduvalo inshe duhivnictvo magistrat i inshi znatni gromadyani Nareshti po kamenyu zmogli udariti i prosti lyudi ce mig zrobiti kozhen hto hotiv po odnomu udaru Kamin mozhna bachiti pid cerkovnoyu kafedroyu do sih pir na nomu pomitnij napis 1750 Zgidno z parafiyalnoyu hronikoyu v 1760 roci budivnictvo bulo zavershene i pochalosya farbuvannya U seredu 22 zhovtnya 1760 roku kostel osvyativ olomouckij yepiskop pomichnik sufragan Jogan graf fon Sherfenberg Ninishnij hram pobudovanij na misci starogo kostelu sv Filippa i Yakoba bilya monastirya avgustinciv yakij u 1784 roci zakrili v ramkah reform imperatora Josifa II ostannij nastoyatel stav parafiyalnim svyashennikom i v budivli konventu utvorenij miskij budinok parafiyalnogo svyashenika Avtorom proyektu buv arhitektor Nikolaus Talgerr Nikolaus Thalherr sho oselivsya u Fulneke yakomu takozh pripisuyut hrami v mistah Budishov nad Budishovkou i Shternberk U 1900 1903 rokah projshla spilna restavraciya cerkvi v 1905 1908 rokah remont kluatra u 1919 roci v hrami provedeno elektrichne osvitlennya i v 1950 1983 rokah postupovo provedenij spilnij remont kostelu ta budinku parafiyalnogo svyashennika OpisParafiyalna cerkva Presvyatoyi Trijci Gorizontalna proyekciya cerkviInter yer kostelu na pochatku HH stolittya Cerkva odnonavna na zahidnij storoni spoluchena z gotichnim kluatrom yakij stav chastinoyu nizhnogo poverhu budinku parafiyalnogo svyashenika Glibinna vis navi pivnich pivden spryamovana perpendikulyarno do Zamkovogo verhu shirinna vis paralelna uyavnij pivdennij storoni majdanu Golovnij vivtar napravlenij na pivnich z pomirnim nahilom na zahid Na shidnij storoni bula pobudovana ovalna kaplicya sv Josipa Nad pivnichnoyu storonoyu visochiyut mogutni cegelni hori Inter yer U rozdilenni inter yeru proslidkovuyetsya zadum skladannya prostoru Odinochni elementi sklepinnya rozdilyayutsya viraznimi podvoyenimi smugami i otocheni stinami pilyastr sho nesut dilyanki antablementa na yakih spirayutsya smugi Pid kupolom roztashovanij po kolu kriznij antablement pid yakim znahodyatsya oratoriyi z vistupayuchimi parapetami Cerkva i kaplicya vikonani u stili baroko Unikalni nastinni rozpisi z bagatoyu simvolikoyu zakincheni v 1760 roci z tematiki pov yazani z osvyachennyam cerkvi stvoriv olomouckij zhivopisec Jozef Ignac Sadler V napivkupoli nad golovnim vivtarem zobrazheno Torzhestvo viri inshi rozpisi pokazuyut sceni pov yazani z torzhestvom troh Bozhih osib u perednij chastini Peremozhnij Hristos sho voskres yakomu poklonyayutsya natovpi svyatih v serednij Tvorcovska sprava Boga Otcya u kupoli Stvorennya yangoliv i v zadnij pyatidesyatnichna scena Shodzhennya Svyatogo Duhu Pandativi v serednij chastini zmalovuyut inoskazannya chotiroh chastin svitu Golovnij vivtar ye tvorom kromerzhzkogo skulptora Franca Andreasa Girnlye u obrobci ostannogo vin spivrobitnichav z skulptorom Vaclavom Bomom Bilshist kartin v cerkvi vikonav Ignat Viktorin Rab ale rozpis golovnogo vivtarya robota Feliksa Ivo Lyajhera Svyatij Avgustin na nomu trimaye pero sho zalishaye za soboyu vognennij slid sho simvolizuye nathnennya Svyatim Duhom Dveri darohranitelki prikrasheni zobrazhennyami pelikana sho goduye golodnih ditinchat vlasnim m yasom pritcha Hrista sho nasishaye lyudej cherez svyati dari svoyim tilom Na oboh storonah hramovoyi navi znahoditsya po tri bichni vivtari Na pravij apostolskij storoni perednij prisvyachenij svyatomu Valentinu serednij Divi Mariyi Skorbotnij i zadnij svyatij Varvari Na livij yevangelskij storoni perednij svyatomu Avgustinu serednij svyatomu Ubaldo i zadnij Strazhdannyam Hrista Chastinami serednih vivtariv ye sklyani truni z moshami svyatih sprava sv Valentina i zliva sv Vitalisa 2006 roku v cerkvu z polskogo Krakova buli urochisto pereneseni moshi svyatoyi Faustini Kovalskoyi i do nih pomistili obraz Bozhogo Miloserdya Na pravij storoni hramovoyi navi znahoditsya takozh cerkovna kafedra Golovnim motivom yiyi obrobki ye sklad troh celomudrij zobrazhenij v podibnosti troh zhinochih osib zliva vnizu z yakorem nadiya poseredini nad kafedroyu z hrestom vira i sprava vnizu z chasheyu lyubov Vivtar sv Avgustina Detal vivtarya Bichuvannya Hrista Freska z inoskazannyam Yevropa Freska zi scenoyu Shodzhennya Svyatogo DuhuOrgan Pershij organ parafiyalnoyi cerkvi buv pobudovanij organnim majstrom Johanom Georgiyem Shvarcem z Libave i osvyachenij v 1766 roci U nogo buli dva manuali i 18 registriv Cherez znachne znoshennya derev yanih chastin i chervotochini v HH stolitti organ buv vidremontovanij i zbilshenij nacionalnim pidpriyemstvom Zavod organiv z Krnova za proyektom inzhenera Oti Veverki Ing Ota Veverka Vidremontovanij trohmanualnij 33 registrovij instrument buv osvyachenij 10 grudnya 1955 roku po shvalennyu vid prof Gustava Pivonki z Olomouca Kluatr Kluatr starogo monastirya avgustinciv pobudovanij jmovirno v 1430 h rokah bilya zahidnogo fasadu todishnoyi cerkvi ye odniyeyu iz znachnih gotichnih pam yatok arhitekturi v misti V nomu pidnositsya rebriste hrestove zvedennya z visokoyakisnimi relyefnimi detalyami Pid vihodami reber i v boltah rebristogo zvedennya znahodyatsya gerbi tvorciv monastirya zalomlena strila paniv z Kravarzh i zirki paniv z Shternberka i Lukova Primishennya osvitlyuyetsya odinadcyatma lancetopodibnimi viknami sho vihodyat na nezvichno malenkij dvir Vid vitrazhnih troyand u formi vognyu zberigsya tilki fragment u verhnij chastini serednogo zahidnogo vikna Kluatr ranishe spoluchav cerkvu z zhitlovimi sporudami monastirya do navi vihodit lamanim portalom Kaplicya sv Josipa Kaplicya sv Josipa prostir sho maye vlasnu arhitekturnu kompoziciyu v gorizontalnij proyekciyi znahoditsya priblizno na misci vivtarya kolishnoyi gotichnoyi cerkvi Inter yer podilenij pilyastrami z dilyankami antablementa na yakij usadzhuyetsya virazno modelovanij karniz sho pidtrimuye zvedennya kupolu Pid karnizom oratoriyi z opuklimi relyefnimi parapetami nad vhodom navi znahoditsya masivna empora U zvedenni kaplici mozhna pobachiti rozpis Dvanadcyatirichnij Isus v Hrami dopovnenij po kolu scenami z zhittya svyatogo simejstva Z navoyu inter yer kaplici spoluchaye visoka arkada Zovnishnij viglyad budivli Kostel viglyad z pivnochi Vnutrishnij pobudovi prostoru vidpovidaye takozh podil zovnishnogo viglyadu kostelu bichni fasadi gladki kuti mizh okremimi stinami zakrugleni na mezhah vkladeno chotiri stovpi vsyu budivlyu opoyasuye koronnij antablement Iz stin cerkvi vistupayut pribudovi kaplici i riznic Fasad utvoryuye monumentalnu kulisu sho nagaduye arhitekturu vishogo baroko U nishah fasadu ye figuri chotiroh yevangelistiv skulptor Yan Shubert U navi dvoshilij dah nad centralnim prostorom z kupolom dah mansardnij z makivkoyu kaplicyu pokrivaye nizkij kupol Fronton cerkvi buv v rokah 1901 1903 vigotovlenij za proyektom arhitektora prof Ferdinanda Graha Na shidnij storoni cerkvi roztashovanij piznogotichnij abo rannorenesansnij nadgrobnij kamin Irzhi z Zherotina yakij datuyut 1507 rokom Idealizovane zobrazhennya predstavlyaye pomerlogo yak licarya sho stoyit na levovi simvoli moci ta sili Susidnye nadgrobne kaminnya nalezhit rodini Baltazara Shvajnica z Pilmsdorfa Vid ploshi do kostelu vedut barokovi shodi pochatku XVIII stolittya z klasichnoyu bramoyu prikrashenoyu skulpturami Budinok parafiyalnogo svyashenika Budinok parafiyalnogo svyashenika do 1784 roku monastir avgustinciv kanonikiv prilyagaye do zahidnoyi stini cerkvi Presvyatoyi Trijci Ce dvopoverhova budivlya chiya osnova zahidna zhitlova chastina pershogo poverhu sogodnishnogo budinku vidnositsya do pershoyi polovini XV stolittya ale piddalasya serjoznij perebudovi v XVII stolitti koli buli pobudovani primishennya drugogo poverhu podalshi zmini sliduvali pislya rozformuvannya monastirya naprikinci XVIII i piznishe takozh v XIX stolitti Fasad nevirazno rozdilnij budinok opoyasuye koronnij karniz Bilya shesti vikon drugogo poverhu renesansni kam yani profilovani ukosi i pomitni nadvikonni karnizi Kimnati znahodyatsya po storonah porivnyano shirokih koridoriv nad yakimi sporudzhuyutsya ploski i bochkopodibni zvedennya u kimnatah perevazhno ploski steli Na pivnichnij storoni budinku znahoditsya ampirna kimnata z zhivopisnimi i lipnimi prikrasami pochatku XIX stolittya Bilya neyi roztashovano primishennya parafiyalnoyi kancelyariyi z piznorenesansnimi lipnimi prikrasami i obrobkoyu epohi ampiru PrimitkiarchINFORM 1994 d Track Q265049 Pamatkovy katalog NPU d Track Q41593640 Prasek 1891 stor 103 Kuca 1996 stor 857 Gavendova et al 1996 stor 41 Kuca 1996 stor 857 Brandl 1885 stor 484 486 570 Bretholz 1903 stor 259 260 295 No v Oppl 1928 na stor 138 napisano Pro te chomu stara parafiyalna cerkva zgadana v dokumenti 1293 roku bula zakrita a na yiyi misci zasnovanij monastir avgustinciv u nas nemaye zhodnih zapisiv Hosak 1938 stor 688 stingazeta Z parafiyalnoyi hroniki Po Raskova 1980 Po stingazeti Z parafiyalnoyi hroniki Kuca 1996 stor 858 Oppl 1928 stor 152 navodit pomilkovo papu Klimenta XII Pravo mitri pravo vikoristovuvati yepiskopski vidznaki Na stingazeti Z parafiyalnoyi hroniki vkazani imena Lavrentij i Ganna zamist Georgij i Ganna yak pishe Demel 1869 na stor 3 Zgidno zi stingazetoyu Z parafiyalnoyi hroniki vin poprosil povisiti obraz na zovnishnyu stinu chasovni sv Josipa Demel 1869 stor 4 5 Demel 1869 str 5 Demel 1869 stor 5 6 Demel 1869 stor 5 Do kaplici vhodili z kluatra pislya znesennya monastirya vona bula spoluchena z budinkom parafiyalnogo svyashenika Demel 1869 stor 8 Demel 1869 stor 8 Opis podij sho stosuyutsya obrazu Divi Mariyi po Demel 1869 stor 3 14 Demel 1869 stor 7 Stingazeta Z parafiyalnoyi hroniki datuye na 25 kvitnya 1750 roku ustanovku zastavnogo kaminnya vivtarya Stingazeta Z parafiyalnoyi hroniki Raskova 1980 i Demel 1869 S 7 10 U Demel 1869 privedena data osvyachennya 19 kvitnya 1762 roku odnak vona vidmichena yak nepravilna hocha rik virnij Osvyachuvachem zgidno z cim dzherelom ye olomouckij yepiskop Maksimilian graf fon Hamilton Ale Trapl amp Kravacek 1993 na stor 38 datuye budivnictvo rokami 1750 1752 a osvyachennya 1760 rokom Raskova 1980 stverdzhuye sho v memorialnomu paperi 1760 roki vkladenij v makivku zapisano sho zakladannya pershogo kamnya vidbulosya 19 zhovtnya 1750 roku zakinchennya sporudzhennya stin budivli 1752 roku posadka makivki 29 veresnya 1760 roku a osvyachennya 22 zhovtnya 1760 roku Kuca 1996 stor 857 858 Oppl 1928 stor 150 Trapl amp Kravacek 1993 stor 38 Gavendova et al 1996 stor 40 41 Stingazeta Z parafiyalnoyi hroniki vkazuye sho vivtarnij obraz vikonav Johan Lyajhert odnak ce nevirnij zapis pomilku v hronici pomichaye takozh Jelonek 1926 na stor 35 36 ale hudozhnik z takim im yam v krayi ne pracyuvav shobilshe proglyadayetsya shozhist z inshimi robotami Feliksa Ivo Lyajhera Po tablichci na organi Trapl amp Kravacek 1993 stor 36 Gavendova et al 1996 stor 41 42 Gavendova et al 1996 stor 41 Kuca 1996 S 857 Trapl amp Kravacek 1993 stor 37 DzherelaBrandl Vincenz 1885 Codex diplomaticus et epistolaris Moraviae 11 Band Brunn Verlag des Mahriſchen Landes Ausſchuſſes Str 484 486 570 Bretholz Berthold 1903 Codex diplomaticus et epistolaris Moraviae 15 Band Brunn Verlag des Mahriſchen Landes Ausſchuſſes Str 259 260 295 Demel Phillip 1869 Die Pfarrkirche in Fulnek und das Mariabild am Hochaltar Fulnek Verlag des Verfaſſers Str 3 14 Gavendova Marcela amp Koubova Marta amp Leva Pavla 1996 Kulturni pamatky okresu Novy Jicin Novy Jicin Okresni urad Ostrava Pamatkovy ustav ISBN 80 85034 14 X Str 40 44 Hodulakova Milena amp Bouda Tomas 1980 Augustiniansky klaster In Fulnecky kulturni zpravodaj Rocnik 1980 cislo 3 Fulnek Mestsky narodni vybor Str 4 Hosak Ladislav 1938 Historicky mistopis zeme Moravskoslezske Praha Spolecnost pratel starozitnosti csl Str 688 Jelonek Emil 1926 Felix Ivo Leicher In Das Kuhlandchen 7 Band Neu Titſchein L V Enders ſch Str 35 36 Kuca Karel 1996 Mesta a mestecka v Cechach na Morave a ve Slezsku I dil Praha Libri ISBN 80 85983 13 3 Str 857 858 Oppl Stanislav Vaclav 1928 Z kroniky staroslavneho mesta Fulneku pusobiste J A Komenskeho Fulnek na Morave Kryl a Scotti Str 138 150 152 Prasek Vincenc 1891 Dejiny kraje Holasovskeho cili Opavskeho Edice Vlastiveda Slezska III dil I cast Opava Jubilejni fond Vlastivedy Slezske Str 103 Raskova Jana 1980 Farni kostel sv Trojice In Fulnecky kulturni zpravodaj Rocnik 1980 cislo 2 Fulnek Mestsky narodni vybor Str 3 Trapl Milos amp Kravacek Frantisek 1993 Komenskeho Fulnek Praha Pressfoto ISBN 80 7046 085 7 Str 36 38 Stengazeta Iz prihodskoj hroniki Z farni kroniky na vnutrennej vostochnoj stene kluatra fulneckoj prihodskoj cerkvi PosilannyaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Category Most Holy Trinity Church FulnekStattya na oficijnomu sajti fulneckogo rimo katolickogo prihodu 30 serpnya 2007 u Wayback Machine ches Stattya na oficijnomu sajti mista Fulnek 3 travnya 2008 u Wayback Machine ches Cya stattya nalezhit do dobrih statej ukrayinskoyi Vikipediyi