Хорватське королівство (хорв. Kraljevina Hrvatska; лат. Regnum Croatiae; нім. Königreich Kroatien) — васальне королівство, колишня адміністративна одиниця, що існувала між 1527—1868, у складі Габсбурзької монархії (й у 1804—1867 роках в Австрійській імперії). Королівство було частиною Землі корони Святого Стефана, але за умови прямого імперського Австрійського правління і протягом значного періоду часу, включаючи його останні роки. Столиця — Загреб.
Хорватське королівство хорв. Kraljevina Hrvatska лат. Regnum Croatiae нім. Königreich Kroatien | |||||
Землі корони Святого Стефана у складі Габсбурзької монархії (1527—1804) васальні землі Австрійської імперії | |||||
| |||||
| |||||
![]() | |||||
Столиця | Загреб (Вараждин 1756−1776) | ||||
Мови | Латина Німецька хорватська (unofficial) | ||||
Релігії | Католицизм | ||||
Форма правління | Монархія | ||||
Історичний період | Новий час | ||||
- Входження у Габсбурзьку імперію у складі Угорщини | 1527 | ||||
- Входження з Королівством Славонія у Королівство Хорватія і Славонія | 1868 | ||||
Валюта | |||||
|
До XVIII століття, Габсбурзьке Хорватське королівство включало лише невелику північно-західну частину сучасної Хорватії в околицях Загреба, і невелику смугу узбережжя навколо Рієки, що не були частиною Османської імперії або частиною Воєнної границі. Між 1744 і 1868 Хорватське королівство включало підлегле Автономне Королівство, Королівство Славонія. Територія Славонського королівства було відвойовано у Османської імперії, а згодом стало частиною Габсбурзької воєнної границі на певний час. 1744 року ці території були реорганізовані у Королівство Славонія і включені в Хорватське королівство на правах автономії. 1849 року два королівства були розділені і існували як дві окремі адміністративні одиниці. 1868 року обидва королівства були знову об'єднані в знов утворене Хорватське королівство і Славонія.
Історія
Габсбурзьке правління
Після Могацької битви, в 1527, хорватські та угорські дворяни були вимушені обрати нового короля. Більшість хорватського дворянства скликало хорватський парламент у Цетині і обрало сюзереном австрійського короля Фердинанда I . Меншість дворян підтримала Яноша Заполья, але по його смерті у 1540, суперечка вщухла.
Територія відвойована у Османської імперії була реорганізована в 1745 у Королівство Славонія, підпорядковано Хорватському королівству. У 1804, Габсбурзька монархія перетворено в Австрійську імперію, до складу якої увійшла Венеційська республіка в 1814 році, й утворено Королівство Далмація. Після австро-угорської угоди 1867 р. (за якою Австрійська імперія перетворено в Австро-Угорську імперію) і хорватська-угорської Nagodba 1868 року, Хорватське королівство і Королівство Славонія були об'єднані в Королівство Хорватія і Славонія на терені Землі корони Святого Стефана в угорській частині імперії (Транслетанія), у той час як Королівство Далмація стала кронландом австрійської частини імперії (Цислейтанія). Хорватське королівство і Славонія претендувало на об'єднання з Королівством Далмація, в титулі маючи назву «Триєдине Королівство Хорватії, Славонії і Далмації».
Османська окупація
Користуючись зростаючим конфліктом між Максиміліаном і Сигізмундом, Сулейман почав свою шосту угорську компанію в 1565, з 150,000 військом. Він успішно розпочав наступ на північ у 1566, але зробив невеликий гак, щоб захопити аванпост Сигетвар, який він не зміг захопити десять років тому. Невелику фортецю захищав граф та 2500 вояків. Вони змогли утримати свою фортецю протягом місяця, і знищити 20,000 вояків османської армії, перш ніж знищили себе. Ця облога, тепер знана як , надала достатньо часу для перегрупування австрійським військам, перед тим як турки досягли Відень.
За наказом короля в 1553 і 1578, великі райони Хорватії і Славонії, прилеглі до Османської імперії були виокремленні у Воєнну границю (Vojna Krajina) керуєму безпосередньо військовим командуванням Відня. Через небезпечну близькість до османської армії, область стала досить безлюдною, тому Австрія закликала до заселення сербів, німців, угорців, чехів, словаків і русин/українців та інших слов'ян Воєнної границі.
У 1573, вибухнуло в північній частині Хорватії та Словенії через високе оподаткування й необґрунтоване жорстоке поводження з жінками в Хорватії та Словенії. Амброуз Матія Губеч та інші керівники повстання підійняли селян до зброї в більш ніж шістдесяти ленів по всій країні в січні 1573, але їх повстання було придушене на початку лютого. Матія Губеч і тисячі інших були публічно страчені незабаром після цього, досить жорстоким чином для того, щоб служити прикладом для інших.
Після падіння форту Бихач, від армії боснійського візира в 1592 році, залишалася нескореною лише невелика частина Хорватії. Незагарбаний терен мав площу 16,800 км ²
17-18 сторіччя
Після в 1593 році, коли Османська армія була успішно відбита вперше на території Хорватії, втрачену територію переважно відновлено, за винятком великої частини сьогоденної Боснії і Герцеговини. До 1700, Османська імперія лишилась Османської Угорщини та Хорватії, Австрія встановила імперський централізований контроль над цими теренами.
Австрійська імперська армія перемогла турків у 1664 році, але імператор Леопольд зміг отримати вигоду від успіху, коли він підписав Вашварський мир, за яким Угорщина і Хорватія були позбавлені можливості відновлення території, втраченої в ході війн з Османською імперією. Це викликало незадоволення серед угорського та хорватського дворянства, яке мало змову проти імператора, але вони не були достатньо потужними, щоб зробити щось про нього, навіть якщо вони вели переговори з французами та турками.
Хорватія була однією з коронних землях, які підтримали імператора Карла VI з впровадженням Прагматичної санкції у 1713 й імператрицю Марію Терезію у війні за австрійську спадщину у 1741—1748. Згодом імператриця зробила значний внесок у хорватському питанні, ініціювавши кілька змін в адміністративному контролі воєнної границі, феодальній та податковій системах. Вона також надала незалежний порт Рієка Хорватії в 1776 році. Але, вона також ігнорувала і врешті-решт розпустила парламент Хорватії, в 1779, Хорватія отримала тільки одне місце в Раді консулів Угорщини, отримавши бана Хорватії.
З падінням Венеційської республіки в 1797 році, її володіння в східній Адріатиці, головним чином находились під контролем Франції, яка втратила свої права на користь Австрії в тому ж році. Через вісім років Франція утворила Іллірійські провінції, але знов втратила у 1815, на користь австрійської корони. Хоча терени були частиною однієї й тієї ж імперії, Далмація і Істрія були частиною Цислейтанії, в той час як Хорватія і Славонія були частиною Транслейтанії.
19 сторіччя
У XIX столітті виник хорватський романтичний націоналізм як протидія ненасильницький, але очевидній германізації і мадяризації. Хорватське національне відродження почалося в 1830-х з іллірійського руху. Рух привернув низку впливових фігур і запровадив низку важливих досягнень у хорватську мову та культуру. Провідник ілліризму — Людевит Гай, який також реформував і стандартизував хорватської літературної мови. Офіційна мова в Хорватії, до 1847, була латина, надалі стала хорватська .
В 1840 році австро-угорський перепис населення було проведено в кронланді Хорватія і Славонія. Населення склало 1,605,730 осіб.
У 1840-х років, рух перейшов від культурних цілей і до політичних вимог. Було заборонено, королівськими представниками 11 січня 1843, від імені канцлера Меттерніха, використовувати термін Іллірія та іллірійські відзнаки в громадських місцях. Це затримало прогресивний рух, але воно не могло зупинити зміни в суспільстві, яке вже почалося.
У , хорватський бан співпрацював з австрійцями у придушенні угорської революції 1848, проводив військові кампанії в Угорщині, досить успішні, до . Попри цей внесок, Хорватія зазнала абсолютизм , а також угорськоу гегемонію під час правління бана , коли імперія була перетворена на подвійну монархію Австро-Угорщину в 1867 році.
Тим не менше, бану Елачичу вдалося скасування кріпацтво в Хорватії, що в кінцевому результаті призвело до великих змін в суспільстві: влада великих землевласників було зменшено, а орні землі стали більш підрозділятися, за для упередження голодомору. Багато хорватів почали еміграцію в країни Нового Світу у цей період, і ця тенденція буде тривати протягом наступних ста років, і створююси велику хорватську діаспору.
Іллірійський рух був досить широким за своїм охопленням, від націоналістів до панславістів. Це в кінцевому підсумку призвело до утворення двох рухів:
- Хорватський національний рух було спрямовано, насамперед, на об'єднання і незалежність хорватської нації, на чолі з парламентарієм Анте Старчевич, який заснував Праву партію у 1861.
- Панпівденнослов'янський рух, югославський напрямок орієнтувався на інтеграцію з сусідніми південнослов'янськими народами на чолі з єпископом , який заснував Югославську академію наук і мистецтв у 1867 році і повторно заснував Університет Загреба у 1874.
Втрата Хорватської внутрішньої автономії було виправлено через рік після австро-угорської угоди 1867 р., коли в 1868, була підписана Хорватсько-угорська угода (Hrvatsko-ugarska nagodba). Разом з тим губернатор (бан) назначався з Угорщини, 55 % відсотків всіх податкових надходжень відправляли в Будапешт, Угорщина мала владу над найбільшим морським портом Рієка. Завдяки цій угоді, Хорватське королівство отримала автономію в адміністративних, освітніх і судових питаннях.
Атрибути
У 1848 році Хорватське королівство прийняла новий офіційний прапор і герб. Новий прапор був хорватським триколором червоний, білий і синій, і залишається символом Хорватії досі. Великий герб прийнятий в 1848 р. включав три малих герби: Хорватії, Королівства Далмації, Королівства Славонії. Королівство також використовувало назву «Триєдине Королівство Хорватії, Славонії і Далмації» (хоча ця назва не була визнана імперією). Королівство як і раніше, керувало Королівством Славонія, але не мало контролю Королівство Далмації. 1849 року Королівство Славонія отримало незалежність від Хорватського королівства, а в 1852 році імперський австрійський уряду, який ніколи не визнав за як офіційний триколор, заборонив його використання, поряд з гербом. У 1852—1868 Хорватське королівство використовувала червоно-білий прапор, і старий герб.
Див. також
Посилання
- Австрійська імперія
- Мапа військових округів у складі Австрійської імперії
Примітки
- Milan Kruhek: Cetin, grad izbornog sabora Kraljevine Hrvatske 1527, Karlovačka Županija, 1997, Karlovac
- History of Croatian parliament [ 2010-12-02 у Wayback Machine.] {(хор.)
- Dupuy, R. Ernest and Dupuy, Trevor. The Encyclopedia of Military History. New York: Harper & Row, 1970.
- Catholic Encyclopedia
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Horvatske korolivstvo horv Kraljevina Hrvatska lat Regnum Croatiae nim Konigreich Kroatien vasalne korolivstvo kolishnya administrativna odinicya sho isnuvala mizh 1527 1868 u skladi Gabsburzkoyi monarhiyi j u 1804 1867 rokah v Avstrijskij imperiyi Korolivstvo bulo chastinoyu Zemli koroni Svyatogo Stefana ale za umovi pryamogo imperskogo Avstrijskogo pravlinnya i protyagom znachnogo periodu chasu vklyuchayuchi jogo ostanni roki Stolicya Zagreb Horvatske korolivstvo horv Kraljevina Hrvatska lat Regnum Croatiae nim Konigreich Kroatien Zemli koroni Svyatogo Stefana u skladi Gabsburzkoyi monarhiyi 1527 1804 vasalni zemli Avstrijskoyi imperiyi 1527 1868 Prapor Gerb Horvatiyi istorichni kordoni na kartiMapa Korolivstva Horvatiyi chervone naprikinci 1867 i na pochatku 1868 pered prijnyattyam Nagodba Inshi zemli Avstrijskoyi imperiyi bilim i svitlo sirim Stolicya Zagreb Varazhdin 1756 1776 Movi Latina Nimecka horvatska unofficial Religiyi Katolicizm Forma pravlinnya Monarhiya Istorichnij period Novij chas Vhodzhennya u Gabsburzku imperiyu u skladi Ugorshini 1527 Vhodzhennya z Korolivstvom Slavoniya u Korolivstvo Horvatiya i Slavoniya 1868 Valyuta Vikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Horvatske korolivstvo Gabsburgi Do XVIII stolittya Gabsburzke Horvatske korolivstvo vklyuchalo lishe neveliku pivnichno zahidnu chastinu suchasnoyi Horvatiyi v okolicyah Zagreba i neveliku smugu uzberezhzhya navkolo Riyeki sho ne buli chastinoyu Osmanskoyi imperiyi abo chastinoyu Voyennoyi granici Mizh 1744 i 1868 Horvatske korolivstvo vklyuchalo pidlegle Avtonomne Korolivstvo Korolivstvo Slavoniya Teritoriya Slavonskogo korolivstva bulo vidvojovano u Osmanskoyi imperiyi a zgodom stalo chastinoyu Gabsburzkoyi voyennoyi granici na pevnij chas 1744 roku ci teritoriyi buli reorganizovani u Korolivstvo Slavoniya i vklyucheni v Horvatske korolivstvo na pravah avtonomiyi 1849 roku dva korolivstva buli rozdileni i isnuvali yak dvi okremi administrativni odinici 1868 roku obidva korolivstva buli znovu ob yednani v znov utvorene Horvatske korolivstvo i Slavoniya IstoriyaGabsburzke pravlinnya Pislya Mogackoyi bitvi v 1527 horvatski ta ugorski dvoryani buli vimusheni obrati novogo korolya Bilshist horvatskogo dvoryanstva sklikalo horvatskij parlament u Cetini i obralo syuzerenom avstrijskogo korolya Ferdinanda I Menshist dvoryan pidtrimala Yanosha Zapolya ale po jogo smerti u 1540 superechka vshuhla Teritoriya vidvojovana u Osmanskoyi imperiyi bula reorganizovana v 1745 u Korolivstvo Slavoniya pidporyadkovano Horvatskomu korolivstvu U 1804 Gabsburzka monarhiya peretvoreno v Avstrijsku imperiyu do skladu yakoyi uvijshla Venecijska respublika v 1814 roci j utvoreno Korolivstvo Dalmaciya Pislya avstro ugorskoyi ugodi 1867 r za yakoyu Avstrijska imperiya peretvoreno v Avstro Ugorsku imperiyu i horvatska ugorskoyi Nagodba 1868 roku Horvatske korolivstvo i Korolivstvo Slavoniya buli ob yednani v Korolivstvo Horvatiya i Slavoniya na tereni Zemli koroni Svyatogo Stefana v ugorskij chastini imperiyi Transletaniya u toj chas yak Korolivstvo Dalmaciya stala kronlandom avstrijskoyi chastini imperiyi Cislejtaniya Horvatske korolivstvo i Slavoniya pretenduvalo na ob yednannya z Korolivstvom Dalmaciya v tituli mayuchi nazvu Triyedine Korolivstvo Horvatiyi Slavoniyi i Dalmaciyi Osmanska okupaciyaKoristuyuchis zrostayuchim konfliktom mizh Maksimilianom i Sigizmundom Sulejman pochav svoyu shostu ugorsku kompaniyu v 1565 z 150 000 vijskom Vin uspishno rozpochav nastup na pivnich u 1566 ale zrobiv nevelikij gak shob zahopiti avanpost Sigetvar yakij vin ne zmig zahopiti desyat rokiv tomu Neveliku fortecyu zahishav graf ta 2500 voyakiv Voni zmogli utrimati svoyu fortecyu protyagom misyacya i znishiti 20 000 voyakiv osmanskoyi armiyi persh nizh znishili sebe Cya obloga teper znana yak nadala dostatno chasu dlya peregrupuvannya avstrijskim vijskam pered tim yak turki dosyagli Viden Za nakazom korolya v 1553 i 1578 veliki rajoni Horvatiyi i Slavoniyi prilegli do Osmanskoyi imperiyi buli viokremlenni u Voyennu granicyu Vojna Krajina keruyemu bezposeredno vijskovim komanduvannyam Vidnya Cherez nebezpechnu blizkist do osmanskoyi armiyi oblast stala dosit bezlyudnoyu tomu Avstriya zaklikala do zaselennya serbiv nimciv ugorciv chehiv slovakiv i rusin ukrayinciv ta inshih slov yan Voyennoyi granici U 1573 vibuhnulo v pivnichnij chastini Horvatiyi ta Sloveniyi cherez visoke opodatkuvannya j neobgruntovane zhorstoke povodzhennya z zhinkami v Horvatiyi ta Sloveniyi Ambrouz Matiya Gubech ta inshi kerivniki povstannya pidijnyali selyan do zbroyi v bilsh nizh shistdesyati leniv po vsij krayini v sichni 1573 ale yih povstannya bulo pridushene na pochatku lyutogo Matiya Gubech i tisyachi inshih buli publichno stracheni nezabarom pislya cogo dosit zhorstokim chinom dlya togo shob sluzhiti prikladom dlya inshih Pislya padinnya fortu Bihach vid armiyi bosnijskogo vizira v 1592 roci zalishalasya neskorenoyu lishe nevelika chastina Horvatiyi Nezagarbanij teren mav ploshu 16 800 km 17 18 storichchyaPislya v 1593 roci koli Osmanska armiya bula uspishno vidbita vpershe na teritoriyi Horvatiyi vtrachenu teritoriyu perevazhno vidnovleno za vinyatkom velikoyi chastini sogodennoyi Bosniyi i Gercegovini Do 1700 Osmanska imperiya lishilas Osmanskoyi Ugorshini ta Horvatiyi Avstriya vstanovila imperskij centralizovanij kontrol nad cimi terenami Avstrijska imperska armiya peremogla turkiv u 1664 roci ale imperator Leopold zmig otrimati vigodu vid uspihu koli vin pidpisav Vashvarskij mir za yakim Ugorshina i Horvatiya buli pozbavleni mozhlivosti vidnovlennya teritoriyi vtrachenoyi v hodi vijn z Osmanskoyu imperiyeyu Ce viklikalo nezadovolennya sered ugorskogo ta horvatskogo dvoryanstva yake malo zmovu proti imperatora ale voni ne buli dostatno potuzhnimi shob zrobiti shos pro nogo navit yaksho voni veli peregovori z francuzami ta turkami Horvatiya bula odniyeyu z koronnih zemlyah yaki pidtrimali imperatora Karla VI z vprovadzhennyam Pragmatichnoyi sankciyi u 1713 j imperatricyu Mariyu Tereziyu u vijni za avstrijsku spadshinu u 1741 1748 Zgodom imperatricya zrobila znachnij vnesok u horvatskomu pitanni iniciyuvavshi kilka zmin v administrativnomu kontroli voyennoyi granici feodalnij ta podatkovij sistemah Vona takozh nadala nezalezhnij port Riyeka Horvatiyi v 1776 roci Ale vona takozh ignoruvala i vreshti resht rozpustila parlament Horvatiyi v 1779 Horvatiya otrimala tilki odne misce v Radi konsuliv Ugorshini otrimavshi bana Horvatiyi Z padinnyam Venecijskoyi respubliki v 1797 roci yiyi volodinnya v shidnij Adriatici golovnim chinom nahodilis pid kontrolem Franciyi yaka vtratila svoyi prava na korist Avstriyi v tomu zh roci Cherez visim rokiv Franciya utvorila Illirijski provinciyi ale znov vtratila u 1815 na korist avstrijskoyi koroni Hocha tereni buli chastinoyu odniyeyi j tiyeyi zh imperiyi Dalmaciya i Istriya buli chastinoyu Cislejtaniyi v toj chas yak Horvatiya i Slavoniya buli chastinoyu Translejtaniyi 19 storichchyaU XIX stolitti vinik horvatskij romantichnij nacionalizm yak protidiya nenasilnickij ale ochevidnij germanizaciyi i madyarizaciyi Horvatske nacionalne vidrodzhennya pochalosya v 1830 h z illirijskogo ruhu Ruh privernuv nizku vplivovih figur i zaprovadiv nizku vazhlivih dosyagnen u horvatsku movu ta kulturu Providnik illirizmu Lyudevit Gaj yakij takozh reformuvav i standartizuvav horvatskoyi literaturnoyi movi Oficijna mova v Horvatiyi do 1847 bula latina nadali stala horvatska V 1840 roci avstro ugorskij perepis naselennya bulo provedeno v kronlandi Horvatiya i Slavoniya Naselennya sklalo 1 605 730 osib U 1840 h rokiv ruh perejshov vid kulturnih cilej i do politichnih vimog Bulo zaboroneno korolivskimi predstavnikami 11 sichnya 1843 vid imeni kanclera Metterniha vikoristovuvati termin Illiriya ta illirijski vidznaki v gromadskih miscyah Ce zatrimalo progresivnij ruh ale vono ne moglo zupiniti zmini v suspilstvi yake vzhe pochalosya U horvatskij ban spivpracyuvav z avstrijcyami u pridushenni ugorskoyi revolyuciyi 1848 provodiv vijskovi kampaniyi v Ugorshini dosit uspishni do Popri cej vnesok Horvatiya zaznala absolyutizm a takozh ugorskou gegemoniyu pid chas pravlinnya bana koli imperiya bula peretvorena na podvijnu monarhiyu Avstro Ugorshinu v 1867 roci Tim ne menshe banu Elachichu vdalosya skasuvannya kripactvo v Horvatiyi sho v kincevomu rezultati prizvelo do velikih zmin v suspilstvi vlada velikih zemlevlasnikiv bulo zmensheno a orni zemli stali bilsh pidrozdilyatisya za dlya uperedzhennya golodomoru Bagato horvativ pochali emigraciyu v krayini Novogo Svitu u cej period i cya tendenciya bude trivati protyagom nastupnih sta rokiv i stvoryuyusi veliku horvatsku diasporu Illirijskij ruh buv dosit shirokim za svoyim ohoplennyam vid nacionalistiv do panslavistiv Ce v kincevomu pidsumku prizvelo do utvorennya dvoh ruhiv Horvatskij nacionalnij ruh bulo spryamovano nasampered na ob yednannya i nezalezhnist horvatskoyi naciyi na choli z parlamentariyem Ante Starchevich yakij zasnuvav Pravu partiyu u 1861 Panpivdennoslov yanskij ruh yugoslavskij napryamok oriyentuvavsya na integraciyu z susidnimi pivdennoslov yanskimi narodami na choli z yepiskopom yakij zasnuvav Yugoslavsku akademiyu nauk i mistectv u 1867 roci i povtorno zasnuvav Universitet Zagreba u 1874 Vtrata Horvatskoyi vnutrishnoyi avtonomiyi bulo vipravleno cherez rik pislya avstro ugorskoyi ugodi 1867 r koli v 1868 bula pidpisana Horvatsko ugorska ugoda Hrvatsko ugarska nagodba Razom z tim gubernator ban naznachavsya z Ugorshini 55 vidsotkiv vsih podatkovih nadhodzhen vidpravlyali v Budapesht Ugorshina mala vladu nad najbilshim morskim portom Riyeka Zavdyaki cij ugodi Horvatske korolivstvo otrimala avtonomiyu v administrativnih osvitnih i sudovih pitannyah AtributiU 1848 roci Horvatske korolivstvo prijnyala novij oficijnij prapor i gerb Novij prapor buv horvatskim trikolorom chervonij bilij i sinij i zalishayetsya simvolom Horvatiyi dosi Velikij gerb prijnyatij v 1848 r vklyuchav tri malih gerbi Horvatiyi Korolivstva Dalmaciyi Korolivstva Slavoniyi Korolivstvo takozh vikoristovuvalo nazvu Triyedine Korolivstvo Horvatiyi Slavoniyi i Dalmaciyi hocha cya nazva ne bula viznana imperiyeyu Korolivstvo yak i ranishe keruvalo Korolivstvom Slavoniya ale ne malo kontrolyu Korolivstvo Dalmaciyi 1849 roku Korolivstvo Slavoniya otrimalo nezalezhnist vid Horvatskogo korolivstva a v 1852 roci imperskij avstrijskij uryadu yakij nikoli ne viznav za yak oficijnij trikolor zaboroniv jogo vikoristannya poryad z gerbom U 1852 1868 Horvatske korolivstvo vikoristovuvala chervono bilij prapor i starij gerb Div takozhKorolivstvo Horvatiya i Slavoniya Serednovichna Horvatiya Korolivstvo Slavoniya Korolivstvo Dalmaciya Istoriya HorvatiyiPosilannyaAvstrijska imperiya Mapa vijskovih okrugiv u skladi Avstrijskoyi imperiyiPrimitkiMilan Kruhek Cetin grad izbornog sabora Kraljevine Hrvatske 1527 Karlovacka Zupanija 1997 Karlovac History of Croatian parliament 2010 12 02 u Wayback Machine hor Dupuy R Ernest and Dupuy Trevor The Encyclopedia of Military History New York Harper amp Row 1970 ISBN 0 06 011139 9 Catholic Encyclopedia