Саїб Салам (араб. صائب سلام; 17 січня 1905 — 21 січня 2000) — ліванський політик, чотири рази обіймав посаду прем'єр-міністра Лівану.
Саїб Салам | |||
![]() | |||
| |||
---|---|---|---|
14 — 18 вересня 1952 | |||
Попередник: | Назім Аккарі | ||
Наступник: | Абдалла Яфі | ||
| |||
1 травня — 16 серпня 1953 | |||
Попередник: | Халед Шехаб | ||
Наступник: | Абдалла Яфі | ||
| |||
1 серпня 1960 — 31 жовтня 1961 | |||
Попередник: | Ахмед Даук | ||
Наступник: | Рашід Караме | ||
| |||
13 жовтня 1970 — 25 квітня 1973 | |||
Попередник: | Рашід Караме | ||
Наступник: | Амін Хафез | ||
Народження: | 17 січня 1905 Бейрут, Ліван | ||
Смерть: | 21 січня 2000 (95 років) Женева, Швейцарія | ||
Причина смерті: | інфаркт міокарда | ||
Країна: | Ліван | ||
Релігія: | сунізм | ||
Освіта: | Американський університет Бейрута і d | ||
Партія: | незалежний політик | ||
Батько: | d | ||
Діти: | Таммам Салам | ||
|
Біографія
Народився у впливовій сунітській сім'ї. Його батько, Салім Салам, брав активну участь у політичному житті за часів османської влади та французького мандату.
Саїб Салам почав свою політичну діяльність 1941 року під час протестів проти французького та британського мандатів над Ліваном і Палестиною.
1943 року його обрали до лав Національних зборів Бейрута. 1946 очолив міністерство внутрішніх справ, а у вересні 1952 року став головою уряду Лівану. Зайняв посаду прем'єр-міністра внаслідок масових заворушень і страйків, спричинених політичною кризою після вбивства прем'єра Ріада ас-Сольха. Втім уже за чотири дні був змушений піти у відставку. Влітку 1953 року знов очолював уряд.
1956 року отримав портфель міністра нафти. На тій посаді він підтримував ідею створення спільного трансарабського трубопроводу з Саудівською Аравією й Іраком. Підтримка з боку президента Лівану Каміля Шамуна британсько-французького й ізраїльського вторгнення до Єгипту під час Суецької кризи змусила Салама взяти участь в акціях протесту, під час однієї з яких його поранили. Коли він перебував у лікарні, його заарештували, а після того, як міністр оголосив п'ятиденне голодування, його відправили у відставку. На парламентських виборах 1957 року разом з низкою інших відомих представників опозиційних сил втратив місце у парламенті. Вони звинуватили президента у фальсифікації голосів і після п'ятимісячних заворушень Шамун був змушений подати у відставку, в тому числі під тиском американського емісара .
У 1960—1961 роках втретє очолював уряд Лівану. Вийшов у відставку через незгоду з рішенням президента Фуада Шехаба щодо надання додаткових повноважень поліції. Перебував в опозиції до Шехаба та його наступника, Шарля Елу, звинувачуючи їх у прагненні перетворити Ліван на «поліцейську державу». На хвилі несприйняття політики «шехабізму» 1970 року брав участь у формуванні парламентської коаліції, за допомогою якої Сулейман Франжьє на виборах голови держави на один голос випередив кандидата від «шехабістів» Ільяса Саркіса.
Вчетверте став прем'єр-міністром 1970 року. Вийшов у відставку 1973 через незгоду з небажанням президента Франжьє відправити у відставку генерала Іскандара Ганема, який не зумів попередити вторгнення Ізраїлю. Іншою причиною відставки стали заперечення Саїба Салама проти призначення міністром пошти, телеграфу й телекомунікацій сина президента .
Пішовши з посади, Салам, однак, не втратив політичного впливу. Після ізраїльського вторгнення 1982 року був посередником у перемовинах між посланцем США Філіпом Хабібом і представниками ОВП, під час яких організації надали можливість залишити Ліван. Після вбивства Башира Жмайєля переконав депутатів-мусульман підтримати на посаду президента кандидатуру його брата Аміна.
1985 року після двох замахів на його життя емігрував до швейцарської Женеви. Причиною тих подій стали його заяви під час мирних конференцій у Женеві та Лозанні (1984), що викликали обурення в Сирії та серед мусульманських бойовиків у Лівані. Залишаючись в еміграції, Салам відіграв ключову роль у перемовинах, що привели до укладення Таїфської угоди (1989) та, зрештою, до завершення громадянської війни в Лівані.
Примітки
- . The Independent (англ.) . 23 липня 1992. Архів оригіналу за 28 липня 2017. Процитовано 15 лютого 2022.
Посилання
- . Prestige Magazine (англ.) . 18 листопада 1994. Архів оригіналу за 8 липня 2019. Процитовано 15 лютого 2022.
- Staff, Guardian (1 лютого 2000). . the Guardian (англ.) . Архів оригіналу за 5 жовтня 2013. Процитовано 15 лютого 2022.
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshih lyudej iz prizvishem Salam Sayib Salam arab صائب سلام 17 sichnya 1905 21 sichnya 2000 livanskij politik chotiri razi obijmav posadu prem yer ministra Livanu Sayib SalamPrapor 25 j Prem yer ministr Livanu14 18 veresnya 1952Poperednik Nazim AkkariNastupnik Abdalla YafiPrapor 28 j Prem yer ministr Livanu1 travnya 16 serpnya 1953Poperednik Haled ShehabNastupnik Abdalla YafiPrapor 37 j Prem yer ministr Livanu1 serpnya 1960 31 zhovtnya 1961Poperednik Ahmed DaukNastupnik Rashid KaramePrapor 45 j Prem yer ministr Livanu13 zhovtnya 1970 25 kvitnya 1973Poperednik Rashid KarameNastupnik Amin Hafez Narodzhennya 17 sichnya 1905 1905 01 17 Bejrut LivanSmert 21 sichnya 2000 2000 01 21 95 rokiv Zheneva ShvejcariyaPrichina smerti infarkt miokardaKrayina LivanReligiya sunizmOsvita Amerikanskij universitet Bejruta i dPartiya nezalezhnij politikBatko dDiti Tammam Salam Mediafajli b u VikishovishiBiografiyaNarodivsya u vplivovij sunitskij sim yi Jogo batko Salim Salam brav aktivnu uchast u politichnomu zhitti za chasiv osmanskoyi vladi ta francuzkogo mandatu Sayib Salam pochav svoyu politichnu diyalnist 1941 roku pid chas protestiv proti francuzkogo ta britanskogo mandativ nad Livanom i Palestinoyu 1943 roku jogo obrali do lav Nacionalnih zboriv Bejruta 1946 ocholiv ministerstvo vnutrishnih sprav a u veresni 1952 roku stav golovoyu uryadu Livanu Zajnyav posadu prem yer ministra vnaslidok masovih zavorushen i strajkiv sprichinenih politichnoyu krizoyu pislya vbivstva prem yera Riada as Solha Vtim uzhe za chotiri dni buv zmushenij piti u vidstavku Vlitku 1953 roku znov ocholyuvav uryad 1956 roku otrimav portfel ministra nafti Na tij posadi vin pidtrimuvav ideyu stvorennya spilnogo transarabskogo truboprovodu z Saudivskoyu Araviyeyu j Irakom Pidtrimka z boku prezidenta Livanu Kamilya Shamuna britansko francuzkogo j izrayilskogo vtorgnennya do Yegiptu pid chas Sueckoyi krizi zmusila Salama vzyati uchast v akciyah protestu pid chas odniyeyi z yakih jogo poranili Koli vin perebuvav u likarni jogo zaareshtuvali a pislya togo yak ministr ogolosiv p yatidenne goloduvannya jogo vidpravili u vidstavku Na parlamentskih viborah 1957 roku razom z nizkoyu inshih vidomih predstavnikiv opozicijnih sil vtrativ misce u parlamenti Voni zvinuvatili prezidenta u falsifikaciyi golosiv i pislya p yatimisyachnih zavorushen Shamun buv zmushenij podati u vidstavku v tomu chisli pid tiskom amerikanskogo emisara U 1960 1961 rokah vtretye ocholyuvav uryad Livanu Vijshov u vidstavku cherez nezgodu z rishennyam prezidenta Fuada Shehaba shodo nadannya dodatkovih povnovazhen policiyi Perebuvav v opoziciyi do Shehaba ta jogo nastupnika Sharlya Elu zvinuvachuyuchi yih u pragnenni peretvoriti Livan na policejsku derzhavu Na hvili nesprijnyattya politiki shehabizmu 1970 roku brav uchast u formuvanni parlamentskoyi koaliciyi za dopomogoyu yakoyi Sulejman Franzhye na viborah golovi derzhavi na odin golos viperediv kandidata vid shehabistiv Ilyasa Sarkisa Vchetverte stav prem yer ministrom 1970 roku Vijshov u vidstavku 1973 cherez nezgodu z nebazhannyam prezidenta Franzhye vidpraviti u vidstavku generala Iskandara Ganema yakij ne zumiv poperediti vtorgnennya Izrayilyu Inshoyu prichinoyu vidstavki stali zaperechennya Sayiba Salama proti priznachennya ministrom poshti telegrafu j telekomunikacij sina prezidenta Pishovshi z posadi Salam odnak ne vtrativ politichnogo vplivu Pislya izrayilskogo vtorgnennya 1982 roku buv poserednikom u peremovinah mizh poslancem SShA Filipom Habibom i predstavnikami OVP pid chas yakih organizaciyi nadali mozhlivist zalishiti Livan Pislya vbivstva Bashira Zhmajyelya perekonav deputativ musulman pidtrimati na posadu prezidenta kandidaturu jogo brata Amina 1985 roku pislya dvoh zamahiv na jogo zhittya emigruvav do shvejcarskoyi Zhenevi Prichinoyu tih podij stali jogo zayavi pid chas mirnih konferencij u Zhenevi ta Lozanni 1984 sho viklikali oburennya v Siriyi ta sered musulmanskih bojovikiv u Livani Zalishayuchis v emigraciyi Salam vidigrav klyuchovu rol u peremovinah sho priveli do ukladennya Tayifskoyi ugodi 1989 ta zreshtoyu do zavershennya gromadyanskoyi vijni v Livani Primitki The Independent angl 23 lipnya 1992 Arhiv originalu za 28 lipnya 2017 Procitovano 15 lyutogo 2022 Posilannya Prestige Magazine angl 18 listopada 1994 Arhiv originalu za 8 lipnya 2019 Procitovano 15 lyutogo 2022 Staff Guardian 1 lyutogo 2000 the Guardian angl Arhiv originalu za 5 zhovtnya 2013 Procitovano 15 lyutogo 2022