Рудольф I (нім. Rudolf von Habsburg; 1 травня 1218, замок Лімбург, Сасбах, поблизу Фрайбурга, Німеччина — 15 липня 1291, Шпаєр, поблизу Мангейма, Німеччина) — король Німеччини з 29 вересня 1273 року, перший представник династії Габсбургів на престолі Священної Римської імперії й засновник Австрійської монархії Габсбургів.
Рудольф I | |
---|---|
нім. Rudolf von Habsburg | |
![]() | |
Король Німеччини | |
Початок правління: | 1 жовтня 1273 |
Кінець правління: | 15 липня 1291 |
Коронація: | 24 жовтня 1273, Аахен |
Інші титули: | 9 герцог Австрії герцог Штирії герцог Каринтії та Крайни граф Габсбург |
| |
Попередник: | Ричард Корнуольський Альфонсо X Кастильський |
Наступник: | Адольф Нассауський |
| |
Дата народження: | 1 травня 1218 |
Місце народження: | замок Лімбург, Сасбах, поблизу Фрайбурга, Німеччина |
Країна: | Німеччини |
Дата смерті: | 15 липня 1291 (73 роки) |
Місце смерті: | Шпаєр, поблизу Мангейма, Німеччина |
Поховання | Шпаєрський собор |
Дружина: | 1-ша: Гертруда фон Гогенберг 2-га: Ізабелла Бургундська |
Діти: | від 1-го шлюбу: сини: Альбрехт I, Гартман, Рудольф II, Карл дочки: Матильда, Катаріна, Агнеса, Хедвіга, Клеменція, Юдита |
Династія: | Габсбурги |
Батько: | Альбрехт IV Габсбург |
Мати: |
Молоді роки
Рудольф був сином Альбрехта IV, графа Габсбурга, й Гедвіги Кібурзької. У 1239 році, після смерті батька, Рудольф успадкував родові володіння Габсбургів в Ельзасі та Ааргау у північній Швейцарії. Шлюб з Гертрудою Гогенберг, спадкоємицею обширного графства у центральній Швабії, зробив Рудольфа I одним з найкрупніших правителів південно-західної Німеччини.
У молодості Рудольф I був активним прибічником імператора Фрідріха II та його сина Конрада IV, що принесло йому додаткові земельні володіння у Швабії. 1254 року за підтримку Конрада IV Рудольфа Габсбурга було відлучено від церкви папою римським Інокентієм IV.
Після згасання династії Гогенштауфенів на імперському престолі, в Німеччині встановився період міжцарства, що характеризувався крайнім падінням центральної влади й постійними воєнними конфліктами між різними претендентами на престол. Ситуація анархії дозволила Рудольфу Габсбургу збільшити свої володіння та вплив у країні. Після смерті останнього графа Кібурзького 1264 року Рудольф успадкував його володіння, боротьба з єпископами Страсбургу й Базеля також завершилась вдало для Габсбурга. В результаті до початку 1270-х років Рудольф став найвпливовішим правителем у Швабії, хоча престол цього герцогства йому отримати не вдалось.
Король Німеччини
Після смерті 1272 року німецького короля Річарда Корнуольського, 1 жовтня 1273 року у Франкфурті князі імперії, що зібрались тут, обрали Рудольфа Габсбурга новим королем Німеччини. Обрання Рудольфа багато в чому відбулось завдяки його підтримці , , а також герцогами Саксен-Віттенберзьким Альбрехтом II і Баварським Людвігом II, за яких було видано дочок Рудольфа. Головними суперниками Габсбурга на виборах короля були Пржемисл Отакар II, король Чехії, й Фрідріх I, маркграф Мейссена.
24 жовтня 1273 року Рудольф I був коронований в Аахені. З самого початку свого правління як короля Німеччини, Рудольф Габсбург зайнявся укріпленням центральної влади після десятилітньої анархії. Йому вдалось завоювати визнання папи римського Григорія X ціною відмови від претензій німецьких королів на владу в Італії та престол Сицилії. Він також обіцяв організувати новий хрестовий похід. Рудольф I так ніколи й не коронувався імператором Священної Римської імперії, віддаючи перевагу співробітництву з папою перед італійськими авантюрами.
Попри те, що князі, які обрали Рудольфа, сподівались на його покірність, він почав проводити власну політику в імперії, метою якої стало зміцнення стабільності і захист імперського майна. В листопаді 1274 року в Нюрнберзі було скликано рейхстаг, який того часу ще не мав чіткої форми, і був зборами представників земель, які брали участь в обговореннях, а прийняття рішень лишалось за імператором. На цьому рейхстазі, попередньо заручившись підтримкою князів, Рудольф виклав свою програму «вимагання повернення», що передбачала повернення до імперської власності всього майна і прав, узурпованих чи відданих князям з моменту скинення Фрідріха II у 1245 році. Лише за згоди короля й курфюрстів і після повернення вони могли бути отримані назад. Пізніші заяви Рудольфа про те що, будь-який акт дарування майна не буде мати сили без згоди більшості князів, свідчили про укріплення імператорсько-князівського дуалізму Імперії.
Така політика була не зовсім вдалою, оскільки імперії не завжди вдавалось зберегти контроль над отриманими знову правами, землями і прибутками, оскільки було важко провести чітку межу між імперським майном і володіннями короля. Крім того, ця політика зачіпала права різної природи й цілком різного значення. Іноді це торкалось окремих категорій прав, окремих замків, полів чи ставків, а іноді мова йшла про цілі володіння чи землі. До того ж, у повернутих землях, потрібно було слідкувати за й їх управлінням. В цій області Рудольф заклав основи довгострокової імперської політики. Перші непевні ростки сучасної бюрократії проявляються у великій кількості управляючих та уповноважених осіб у повернутих областях.
Боротьба з Пржемислом Отакаром II
Постанови Нюрнберзького рейхстагу 1274 року про повернення імперського майна були перед усім спрямовані проти чеського короля Пржемисла Отакара II, який у 1250-х — 1260-х роках створив крупну державу на південному сході Німеччини, об'єднавши під своєю владою Чехію, Моравію, Австрію, Штирію, Каринтію і Крайну. Рудольф I запросив Отакара II для дачі клятви вірності, що дозволило б йому отримати імперський лен і визнання за ним спадкових прав на Чехію та Моравію. Права Отакара II на австрійську спадщину Бабенбергів, однак, визнано не було. Після того, як чеський король відмовився скласти омаж на таких умовах, його було оголошено зрадником. Рудольф отримав підтримку папи Григорія X, чиї спроби врегулювати конфлікт провалились.
В червні 1276 року почалась війна між Рудольфом і Отакаром, в якій останній зазнав поразки й наприкінці 1276 року був змушений відмовитись від Австрії, Штирії, Каринтії та Крайни, які перейшли під контроль короля Німеччини. Рудольф I тріумфально в'їхав до Відня. Однак вже наступного року Отакар II знову виступив проти короля, але 26 серпня 1278 року в битві під Сухими Крутами у Моравії чеську армію було розбито Рудольфом I, а сам Пржемисл Отакар II загинув.
Встановлення династії Габсбургів в Австрії
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekF3TDBkeVlXSndiR0YwZEdWZlVuVmtiMnhtYzE5MmIyNWZTR0ZpYzJKMWNtZGZhVzFmUkc5dFgzcDFYMU53WlhsbGNpNXFjR2N2TVRVd2NIZ3RSM0poWW5Cc1lYUjBaVjlTZFdSdmJHWnpYM1p2Ymw5SVlXSnpZblZ5WjE5cGJWOUViMjFmZW5WZlUzQmxlV1Z5TG1wd1p3PT0uanBn.jpg)
Отримавши в результаті перемоги над чеським королем владу над Австрією й прилеглими герцогствами, Рудольф I зайнявся перетворенням цих територій на спадкові володіння Габсбургів. Первинно він зустрів опір князів імперії ідеї утворення широкої габсбурзької монархії на південному сході Німеччини. Лише 1282 року король офіційно передав Австрію і Штирію у спадкове володіння своїм синам Альбрехту I та Рудольфу II. Таким чином в Австрії установилась династія Габсбургів, яка зберігала австрійський престол до 1918 року. Каринтія і Крайна у 1286 році були передані соратнику Рудольфа I за умови, що після припинення прямого чоловічого потомства Мейнхарда ці герцогства таож відійдуть Габсбургам. Формування Австрійської монархії Габсбургів, ймовірно, стало найбільш значущим досягненням короля Рудольфа I.
Кінець правління
У 1280-х роках Рудольф I займався не лише своїми новопридбаними володіннями, але й родовими землями Габсбургів у південно-західній Німеччині. У 1281 році йому вдалось приєднати ряд ленів у Франш-Конте, а потім підкорити своїй владі місто Берн й досягти складання омажу від пфальцграфа Бургундського.
В сфері забезпечення спокою і безпеки в Німеччині Рудольфу I не вдалось досягти значних успіхів. Він неодноразово оголошував про введення «земського миру» на території окремих племінних герцогств або всієї Німеччини, однак нестача військових та матеріальних ресурсів, а також особливої енергійності у реалізації власних рішень, не дозволяла йому зламати непокірних німецьких князів. Лише експедиція короля у 1289 році в Тюрингію мала значний ефект: незаконно зведені замки баронів було зруйновано, аристократію приведено у покору. Концентрація Рудольфа I на інтересах своєї родини і створенні Австрійської монархії Габсбургів призвела до того, що для Німеччини в цілому його правління не мало значного позитивного ефекту.
1291 року Рудольф I спробував за життя забезпечити обрання королем Німеччини свого сина Альбрехта I, однак німецькі князі, побоюючись посилення Габсбургів, відмовились зробити це. 15 липня 1291 року король Рудольф I помер у Шпаєрі і був похований у Шпаєрському кафедральному соборі.
Шлюб та діти
- 1-ша дружина: (з 1245 року) — Гертруда фон Гогенберг (1225 — 16 лютого 1281), старша дочка графа Бурхарда V Гогенберга та його дружини пфальцграфині Мехтильди фон Тюбінген, дочки пфальцграфа Рудольфа II Тюбінгена. Діти:
- Матильда (1251–1304), у шлюбі (з 1273 року) з Людвігом II (1229–1294), герцогом Нижньої Баварії
- Альбрехт I (липень 1255 — 1 травня 1308), король Німеччини (з 1298 року), герцог Австрії (з 1282 року)
- Катаріна (1256 — 4 квітня 1282), у шлюбі (з 1279 року) з Оттоном III, герцогом Баварії
- Агнеса (1257–1322), у шлюбі (з 1273 року) з Альбрехтом II, герцогом Саксен-Віттенберг
- Хедвіга (1259–1286), у шлюбі (з 1279 року) з Оттоном VI, маркграфом Бранденбурга
- Клеменція (1262–1293), у шлюбі (з 11 січня 1281 року) з Карлом Мартеллом Анжуйським
- Гартман (1263 — 20 грудня 1281)
- Рудольф II (липень 1270 — 10 травня 1290), герцог Австрії
- Юдита (13 березня 1271 — 18 червня 1297), у шлюбі (з 1285 року) з Вацлавом II, королем Чехії
- Карл (1276–1276)
- 2-га дружина: (з травня 1284 року) — Агнеса (Ізабелла) Бургундська (1270–1323), дочка Гуго IV, герцога Бургундії і Беатриси Шампанської, дочки Тібо IV Трубадура, короля Наварри і . Шлюб не приніс дітей.
Попередник Ричард Корнуольський | ![]() | Король Німеччини 1273—1291 | ![]() | Наступник Адольф Нассауський |
Попередник Пржемисл Отакар II | ![]() | Герцог Австрії 1240—1291 | ![]() | Наступник Рудольф II (герцог Австрії) |
Попередник Пржемисл Отакар II | ![]() | Герцог Штирії 1276-1282 | ![]() | Наступник Рудольф II (герцог Австрії) |
Попередник Пржемисл Отакар II | ![]() | Герцог Каринтії та Крайни 1276—1286 | ![]() | Наступник |
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Рудольф I Габсбург |
Примітки
- Moeller B. , Heckel M. , Vierhaus R. , Freiherr von Aretin K.O. Deutsche Geschichte: Mittelalter. — Goettingen.: Vandenhoeck&Ruprecht, 1985.
Література
- Митрофанов, П. История Австрии с древнейших времён до 1792 г. — М., 2003 (рос.)
- Шимов, Я. Австро-Венгерская империя. — М., 2003 (рос.)
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Rudolf I Rudolf I nim Rudolf von Habsburg 1 travnya 1218 12180501 zamok Limburg Sasbah poblizu Frajburga Nimechchina 15 lipnya 1291 Shpayer poblizu Mangejma Nimechchina korol Nimechchini z 29 veresnya 1273 roku pershij predstavnik dinastiyi Gabsburgiv na prestoli Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi j zasnovnik Avstrijskoyi monarhiyi Gabsburgiv Rudolf Inim Rudolf von HabsburgRudolf IKorol NimechchiniPochatok pravlinnya 1 zhovtnya 1273Kinec pravlinnya 15 lipnya 1291Koronaciya 24 zhovtnya 1273 AahenInshi tituli 9 gercog Avstriyi gercog Shtiriyi gercog Karintiyi ta Krajni graf GabsburgPoperednik Richard Kornuolskij Alfonso X KastilskijNastupnik Adolf NassauskijData narodzhennya 1 travnya 1218 1218 05 01 Misce narodzhennya zamok Limburg Sasbah poblizu Frajburga NimechchinaKrayina NimechchiniData smerti 15 lipnya 1291 1291 07 15 73 roki Misce smerti Shpayer poblizu Mangejma NimechchinaPohovannya Shpayerskij soborDruzhina 1 sha Gertruda fon Gogenberg 2 ga Izabella BurgundskaDiti vid 1 go shlyubu sini Albreht I Gartman Rudolf II Karl dochki Matilda Katarina Agnesa Hedviga Klemenciya YuditaDinastiya GabsburgiBatko Albreht IV GabsburgMati Molodi rokiRudolf buv sinom Albrehta IV grafa Gabsburga j Gedvigi Kiburzkoyi U 1239 roci pislya smerti batka Rudolf uspadkuvav rodovi volodinnya Gabsburgiv v Elzasi ta Aargau u pivnichnij Shvejcariyi Shlyub z Gertrudoyu Gogenberg spadkoyemiceyu obshirnogo grafstva u centralnij Shvabiyi zrobiv Rudolfa I odnim z najkrupnishih praviteliv pivdenno zahidnoyi Nimechchini U molodosti Rudolf I buv aktivnim pribichnikom imperatora Fridriha II ta jogo sina Konrada IV sho prineslo jomu dodatkovi zemelni volodinnya u Shvabiyi 1254 roku za pidtrimku Konrada IV Rudolfa Gabsburga bulo vidlucheno vid cerkvi papoyu rimskim Inokentiyem IV Pislya zgasannya dinastiyi Gogenshtaufeniv na imperskomu prestoli v Nimechchini vstanovivsya period mizhcarstva sho harakterizuvavsya krajnim padinnyam centralnoyi vladi j postijnimi voyennimi konfliktami mizh riznimi pretendentami na prestol Situaciya anarhiyi dozvolila Rudolfu Gabsburgu zbilshiti svoyi volodinnya ta vpliv u krayini Pislya smerti ostannogo grafa Kiburzkogo 1264 roku Rudolf uspadkuvav jogo volodinnya borotba z yepiskopami Strasburgu j Bazelya takozh zavershilas vdalo dlya Gabsburga V rezultati do pochatku 1270 h rokiv Rudolf stav najvplivovishim pravitelem u Shvabiyi hocha prestol cogo gercogstva jomu otrimati ne vdalos Korol NimechchiniPislya smerti 1272 roku nimeckogo korolya Richarda Kornuolskogo 1 zhovtnya 1273 roku u Frankfurti knyazi imperiyi sho zibralis tut obrali Rudolfa Gabsburga novim korolem Nimechchini Obrannya Rudolfa bagato v chomu vidbulos zavdyaki jogo pidtrimci a takozh gercogami Saksen Vittenberzkim Albrehtom II i Bavarskim Lyudvigom II za yakih bulo vidano dochok Rudolfa Golovnimi supernikami Gabsburga na viborah korolya buli Przhemisl Otakar II korol Chehiyi j Fridrih I markgraf Mejssena 24 zhovtnya 1273 roku Rudolf I buv koronovanij v Aaheni Z samogo pochatku svogo pravlinnya yak korolya Nimechchini Rudolf Gabsburg zajnyavsya ukriplennyam centralnoyi vladi pislya desyatilitnoyi anarhiyi Jomu vdalos zavoyuvati viznannya papi rimskogo Grigoriya X cinoyu vidmovi vid pretenzij nimeckih koroliv na vladu v Italiyi ta prestol Siciliyi Vin takozh obicyav organizuvati novij hrestovij pohid Rudolf I tak nikoli j ne koronuvavsya imperatorom Svyashennoyi Rimskoyi imperiyi viddayuchi perevagu spivrobitnictvu z papoyu pered italijskimi avantyurami Popri te sho knyazi yaki obrali Rudolfa spodivalis na jogo pokirnist vin pochav provoditi vlasnu politiku v imperiyi metoyu yakoyi stalo zmicnennya stabilnosti i zahist imperskogo majna V listopadi 1274 roku v Nyurnberzi bulo sklikano rejhstag yakij togo chasu she ne mav chitkoyi formi i buv zborami predstavnikiv zemel yaki brali uchast v obgovorennyah a prijnyattya rishen lishalos za imperatorom Na comu rejhstazi poperedno zaruchivshis pidtrimkoyu knyaziv Rudolf viklav svoyu programu vimagannya povernennya sho peredbachala povernennya do imperskoyi vlasnosti vsogo majna i prav uzurpovanih chi viddanih knyazyam z momentu skinennya Fridriha II u 1245 roci Lishe za zgodi korolya j kurfyurstiv i pislya povernennya voni mogli buti otrimani nazad Piznishi zayavi Rudolfa pro te sho bud yakij akt daruvannya majna ne bude mati sili bez zgodi bilshosti knyaziv svidchili pro ukriplennya imperatorsko knyazivskogo dualizmu Imperiyi Taka politika bula ne zovsim vdaloyu oskilki imperiyi ne zavzhdi vdavalos zberegti kontrol nad otrimanimi znovu pravami zemlyami i pributkami oskilki bulo vazhko provesti chitku mezhu mizh imperskim majnom i volodinnyami korolya Krim togo cya politika zachipala prava riznoyi prirodi j cilkom riznogo znachennya Inodi ce torkalos okremih kategorij prav okremih zamkiv poliv chi stavkiv a inodi mova jshla pro cili volodinnya chi zemli Do togo zh u povernutih zemlyah potribno bulo slidkuvati za j yih upravlinnyam V cij oblasti Rudolf zaklav osnovi dovgostrokovoyi imperskoyi politiki Pershi nepevni rostki suchasnoyi byurokratiyi proyavlyayutsya u velikij kilkosti upravlyayuchih ta upovnovazhenih osib u povernutih oblastyah Borotba z Przhemislom Otakarom IIZobrazhennya Rudolfa I u vestibyuli Shpajyerskogo kafedralnogo soboru sho pidkreslyuye istorichnij moment XIX stolittya Postanovi Nyurnberzkogo rejhstagu 1274 roku pro povernennya imperskogo majna buli pered usim spryamovani proti cheskogo korolya Przhemisla Otakara II yakij u 1250 h 1260 h rokah stvoriv krupnu derzhavu na pivdennomu shodi Nimechchini ob yednavshi pid svoyeyu vladoyu Chehiyu Moraviyu Avstriyu Shtiriyu Karintiyu i Krajnu Rudolf I zaprosiv Otakara II dlya dachi klyatvi virnosti sho dozvolilo b jomu otrimati imperskij len i viznannya za nim spadkovih prav na Chehiyu ta Moraviyu Prava Otakara II na avstrijsku spadshinu Babenbergiv odnak viznano ne bulo Pislya togo yak cheskij korol vidmovivsya sklasti omazh na takih umovah jogo bulo ogolosheno zradnikom Rudolf otrimav pidtrimku papi Grigoriya X chiyi sprobi vregulyuvati konflikt provalilis V chervni 1276 roku pochalas vijna mizh Rudolfom i Otakarom v yakij ostannij zaznav porazki j naprikinci 1276 roku buv zmushenij vidmovitis vid Avstriyi Shtiriyi Karintiyi ta Krajni yaki perejshli pid kontrol korolya Nimechchini Rudolf I triumfalno v yihav do Vidnya Odnak vzhe nastupnogo roku Otakar II znovu vistupiv proti korolya ale 26 serpnya 1278 roku v bitvi pid Suhimi Krutami u Moraviyi chesku armiyu bulo rozbito Rudolfom I a sam Przhemisl Otakar II zaginuv Vstanovlennya dinastiyi Gabsburgiv v AvstriyiZobrazhennya Rudolfa I na jogo mogili v Shpajyerskomu sobori Otrimavshi v rezultati peremogi nad cheskim korolem vladu nad Avstriyeyu j prileglimi gercogstvami Rudolf I zajnyavsya peretvorennyam cih teritorij na spadkovi volodinnya Gabsburgiv Pervinno vin zustriv opir knyaziv imperiyi ideyi utvorennya shirokoyi gabsburzkoyi monarhiyi na pivdennomu shodi Nimechchini Lishe 1282 roku korol oficijno peredav Avstriyu i Shtiriyu u spadkove volodinnya svoyim sinam Albrehtu I ta Rudolfu II Takim chinom v Avstriyi ustanovilas dinastiya Gabsburgiv yaka zberigala avstrijskij prestol do 1918 roku Karintiya i Krajna u 1286 roci buli peredani soratniku Rudolfa I za umovi sho pislya pripinennya pryamogo cholovichogo potomstva Mejnharda ci gercogstva taozh vidijdut Gabsburgam Formuvannya Avstrijskoyi monarhiyi Gabsburgiv jmovirno stalo najbilsh znachushim dosyagnennyam korolya Rudolfa I Kinec pravlinnyaU 1280 h rokah Rudolf I zajmavsya ne lishe svoyimi novopridbanimi volodinnyami ale j rodovimi zemlyami Gabsburgiv u pivdenno zahidnij Nimechchini U 1281 roci jomu vdalos priyednati ryad leniv u Fransh Konte a potim pidkoriti svoyij vladi misto Bern j dosyagti skladannya omazhu vid pfalcgrafa Burgundskogo V sferi zabezpechennya spokoyu i bezpeki v Nimechchini Rudolfu I ne vdalos dosyagti znachnih uspihiv Vin neodnorazovo ogoloshuvav pro vvedennya zemskogo miru na teritoriyi okremih pleminnih gercogstv abo vsiyeyi Nimechchini odnak nestacha vijskovih ta materialnih resursiv a takozh osoblivoyi energijnosti u realizaciyi vlasnih rishen ne dozvolyala jomu zlamati nepokirnih nimeckih knyaziv Lishe ekspediciya korolya u 1289 roci v Tyuringiyu mala znachnij efekt nezakonno zvedeni zamki baroniv bulo zrujnovano aristokratiyu privedeno u pokoru Koncentraciya Rudolfa I na interesah svoyeyi rodini i stvorenni Avstrijskoyi monarhiyi Gabsburgiv prizvela do togo sho dlya Nimechchini v cilomu jogo pravlinnya ne malo znachnogo pozitivnogo efektu 1291 roku Rudolf I sprobuvav za zhittya zabezpechiti obrannya korolem Nimechchini svogo sina Albrehta I odnak nimecki knyazi poboyuyuchis posilennya Gabsburgiv vidmovilis zrobiti ce 15 lipnya 1291 roku korol Rudolf I pomer u Shpayeri i buv pohovanij u Shpayerskomu kafedralnomu sobori Shlyub ta diti1 sha druzhina z 1245 roku Gertruda fon Gogenberg 1225 16 lyutogo 1281 starsha dochka grafa Burharda V Gogenberga ta jogo druzhini pfalcgrafini Mehtildi fon Tyubingen dochki pfalcgrafa Rudolfa II Tyubingena Diti Matilda 1251 1304 u shlyubi z 1273 roku z Lyudvigom II 1229 1294 gercogom Nizhnoyi Bavariyi Albreht I lipen 1255 1 travnya 1308 korol Nimechchini z 1298 roku gercog Avstriyi z 1282 roku Katarina 1256 4 kvitnya 1282 u shlyubi z 1279 roku z Ottonom III gercogom Bavariyi Agnesa 1257 1322 u shlyubi z 1273 roku z Albrehtom II gercogom Saksen Vittenberg Hedviga 1259 1286 u shlyubi z 1279 roku z Ottonom VI markgrafom Brandenburga Klemenciya 1262 1293 u shlyubi z 11 sichnya 1281 roku z Karlom Martellom Anzhujskim Gartman 1263 20 grudnya 1281 Rudolf II lipen 1270 10 travnya 1290 gercog Avstriyi Yudita 13 bereznya 1271 18 chervnya 1297 u shlyubi z 1285 roku z Vaclavom II korolem Chehiyi Karl 1276 1276 2 ga druzhina z travnya 1284 roku Agnesa Izabella Burgundska 1270 1323 dochka Gugo IV gercoga Burgundiyi i Beatrisi Shampanskoyi dochki Tibo IV Trubadura korolya Navarri i Shlyub ne prinis ditej Poperednik Richard Kornuolskij Korol Nimechchini 1273 1291 Nastupnik Adolf Nassauskij Poperednik Przhemisl Otakar II Gercog Avstriyi 1240 1291 Nastupnik Rudolf II gercog Avstriyi Poperednik Przhemisl Otakar II Gercog Shtiriyi 1276 1282 Nastupnik Rudolf II gercog Avstriyi Poperednik Przhemisl Otakar II Gercog Karintiyi ta Krajni 1276 1286 NastupnikVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Rudolf I GabsburgPrimitkiMoeller B Heckel M Vierhaus R Freiherr von Aretin K O Deutsche Geschichte Mittelalter Goettingen Vandenhoeck amp Ruprecht 1985 LiteraturaMitrofanov P Istoriya Avstrii s drevnejshih vremyon do 1792 g M 2003 ros Shimov Ya Avstro Vengerskaya imperiya M 2003 ros