Украї́нський військо́вий клуб імені ге́тьмана Павла́ Полубо́тка — українська військова громадсько-політична організація самостійницького спрямування, створена Миколою Міхновським та його прихильниками, що діяла в Україні у березні-липні 1917 року і мала на меті українізацію військових частин, дислокованих на території України, та створення українських збройних сил.
Український військовий клуб імені гетьмана Павла Полуботка | |
---|---|
![]() Полуботківці під час демонстрації у День свята революції, 16 березня 1917 року | |
На службі | березень - липень 1917 |
Країна | ![]() |
Чисельність | клуб |
Війни/битви | Українська революція |
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWtMMlJqTDFadmVXRnJlVjkxYm5JdWFuQm5Mek13TUhCNExWWnZlV0ZyZVY5MWJuSXVhbkJuLmpwZw==.jpg)
Передумови та причини створення
Перша світова війна спричинила величезні матеріальні втрати та людські жертви, що їх змушений був зазнавати український народ, захищаючи, по суті, чужі інтереси. По території України на 615 км простягнувся один з найбільших фронтів — Південно-Західний. У 1916 році був створений Румунський фронт, частина якого також дислокувалася на українських теренах. За статистичними даними на початок 1917 року із 6 798 000 військовиків дієвої російської армії і 2 260 000 солдатів, що перебували в запасних частинах, українці становили близько 3 500 000 осіб. Таким чином російське військо складалося з українців на 40 %, а Чорноморський флот — на 65 %.
Революційні процеси весни 1917 року спричинили потужну політизацію російської армії. Вона дедалі перетворювалася на силу, ніким не контрольовану — а ні командуванням, а ні військовими комітетами. Військо втягувалося у вир анархії та розкладу, найхарактернішим проявом яких стало масове дезертирство.
Для запобігання подібним процесам у березні-квітні 1917 року у тилових і фронтових частинах почали створюватись українські військові комітети — виборні армійські органи національного типу. Вояцтво у своїй масі захоплювалося ідеєю власної державності і виявило бажання зі зброєю в руках здобувати незалежність України. У той самий час керівництво українських військових комітетів стояло на демократичних позиціях, заперечуючи способи захоплення влади насильницьким шляхом. У їхній діяльності переважали тенденції підтримки офіційних рішень. Комітети взяли під свій контроль господарчі питання, видачу дозволів на відпустки та відрядження, намагалися здійснювати власну кадрову політику, організовувати та розвивати політичну пропаганду серед солдатських мас.
Організація та діяльність військового клубу імені Полуботка
Зростання українського військового руху вимагало створення єдиного керівного центру. Такий центр сформувався у Києві. Провідна роль у ньому належала колишньому основоположникові Революційної Української партії, поручикові Миколі Міхновському, який служив адвокатом при київському окружному суді. Разом зі своїми прихильниками і однодумцями — А. Степаненком, В. Отамановським, Ю. Ганом, В. Павленком, В. Євтимовичем — вони виступили за негайне формування національної регулярної армії. Вже 6 березня 1917 року Міхновський скликав перше українське підготовче віче Київського гарнізону, яке ухвалило рішення розпочати роботу, спрямовану на організацію українського війська. 9 березня відбулися перші збори українських офіцерів і солдатів Київського гарнізону, які постановили вважати себе Установчою Військовою Радою. 11 березня в Києві відбулося військове віче, на яке прибуло понад тисячу солдатів і офіцерів. За інформацією «Вістей з Української Центральної Ради» віче прийняло ухвалу про організацію Українського охочекомонного (на добровільних засадах) полку та обрало Тимчасове Військове Бюро із 7 членів.
В умовах розвалу російської царської армії ідея Миколи Міхновського про організацію українських військових частин отримала широкий розголос. 16 березня, у День свята революції, під час наради військових Київського гарнізону було прийнято рішення про заснування товариства «Український військовий клуб імені гетьмана Павла Полуботка» й організацію української армії. Після яскравого виступу поручика Миколи Міхновського, обраного головою клубу, присутні з великим натхненням одностайно ухвалили приступити до «згуртування всіх вояків-українців до негайної організації національної армії, яко могутньої своєї мілітарної сили, без якої не можна й помислити про здобуття повної волі України». Наступного тижня військовий клуб зусиллями Миколи Міхновського та сотника Гана почав діяти. Статут клубу, розроблений Міхновським, передбачав право утворення філіалів по всій Україні, а головною метою клубу було «гуртувати в одній сім'ї вояків, лікарів і військових урядників української національності». Завдання безпосередньої організації українських військових частин покладалося на . Очолював його полковник Олександр Глинський. До складу президії Комітету входили:
- полковник Павло Волошинів (Волошин),
- капітан Ган,
- поручники Микола Міхновський і Гоц,
- прапорщик Віктор Павелко.
Рада Клубу опублікувала відозву до українських вояків, складену Миколою Міхновським:
- «Пам'ятаймо, що на нашій землі стоїть упертий ворог і напружує останні сили, щоб прибрати до своїх цупких рук усю Україну. Товариші-браття! Не дамо Україну нікому! Полита кров'ю славних козаків запорожців, вкрита в цю війну горами нашого трупу — нехай встане вона до свого життя! Товариші-українці! Єднайтеся у свої українські гуртки. Єднайтеся з думкою про волю України, про її козацьку Силу!»
За прикладом Києва українські військові клуби було також засновано в багатьох містах України.
Створення Першого українського козачого полку імені Хмельницького
Приблизно у той самий час полковник М. Глинський подав штабові Київського військового округу проєкт організації полку з усіх родів зброї загальною чисельністю 5600 багнетів. Коли полуботківці отримали відмову, ухвалили рішення — полк формувати самочинно, застосовуючи тактику «доконаних фактів», щоб створити прецедент організації першої української військової частини. Рада клубу Полуботка ухвалила «з усією енергією взятися до справи виділення з усіх запільних частин солдатів і офіцерів-українців на формування українських полків — піших, кінних, гарматних бригад, інженерних команд, команд флоту й авіації, з урядовою українською мовою та закликати усно до негайного формування таких частин, не оглядаючись на дозвіл». 18 квітня 1917 року у Києві під час проведення свята «Перших квіток» з ініціативи клубу імені гетьмана Полуботка, на яке зібралося майже 10 тисяч вояків Київського гарнізону, було оголошено про створення із солдатів-добровольців київського етапного пункту Першого Українського козачого полку імені гетьмана Богдана Хмельницького.
Ідеологічні розбіжності з Центральною Радою
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODRMemhtTDBkeWRYTm9aWFp6YTJsNVgzQmhjbUZrTG1wd1p5OHpNREJ3ZUMxSGNuVnphR1YyYzJ0cGVWOXdZWEpoWkM1cWNHYz0uanBn.jpg)
У той самий час проблема створення національного війська з самого початку стала своєрідним вододілом серед українських політичних сил. У підходах до його створення склалися дві абсолютно протилежні концепції. Як показують подальші історичні події, це завдало значної шкоди військовому рухові та всій національно-визвольній боротьбі. Товариство полуботківців на чолі з Міхновським вважало, що військовий рух необхідно використати для створення сильної національної армії, яка зможе стати головною запорукою самостійності України. Соціалістична більшість Центральної Ради українську державність зводила лише до автономії України у федеративній Росії і тому заперечувала необхідність національної армії, доводячи непотрібність регулярного війська за умов демократизації суспільства. Відповідно до концепції лідерів Центральної Ради військо мало існувати для загальноросійських потреб лише доти, доки Росія не переможе у війні. На озброєння було взято ідею заміни постійного війська народною міліцією, що знайшло відбиток у відповідних офіційних партійних документах, які ще більше заплутували справу. Адже прийняті документи, з одного боку, висловлювали симпатії та підтримку національним домаганням вояків, а з іншого, — обмежували їхню радикальність. Це не просто дезорганізовувало український військовий рух, а позбавляло його кінцевої мети — створення національних Збройних сил. Лідери-соціалісти не хотіли бачити у війську сили, на яку можна було б спертися для розбудови української державності, недооцінювали сили українського військового руху, який, розгортаючись стихійно, набував широкого розмаху, відзначався революційністю і твердістю у відстоюванні національних інтересів.
Ліквідація клубу імені Полуботка
У червні 1917 року силами Військового клубу імені Полуботка була сформована військова частина, яка проголосила себе Другим українським імені гетьмана Павла Полуботка козачим полком. Полк не був визнаний ані російською владою, ані Центральною Радою. Останню налякала поява у Києві самостійницького війська. Володимир Винниченко відвідав полк та закликав солдатів повернутися до своїх частин і вирушити на фронт. Також було дане розпорядження інтендантській службі припинити постачання продовольством, спорядженням, зброєю.
3-го липня 1917 року полуботківці виставили низку ультимативних вимог до Центральної Ради і Тимчасового уряду:
- «Ми, українці-козаки не хочемо мати свободи лише на папері, або півсвободи. Після проголошення Першого Універсалу (Другого ми не визнаємо), ми приступаємо до заведення порядку в Україні. Для цього ми всіх росіян і ренеґатів, які гальмують роботу українців, скидаємо з їх постів силою, не рахуючись з Російським Урядом».
Центральна Рада відкинула самостійницькі вимоги полку імені гетьмана Павла Полуботка і вкотре закликала від'їхати на фронт захищати «єдину Росію».
У відповідь на це в ніч з 4-го (17-го) на 5-те (18-те) липня 1917 року полуботківці вдалися до спроби військового заколоту з метою проголошення незалежної України. Існував план повстання, імовірно, складений самим Міхновським, ризикований і певною мірою авантюрний. Вийшовши з казарм, полк здобув арсенал і частину центру Києва. Але виступ не підтримала Центральна Рада, яка ще сподівалася досягти української автономії політичним шляхом.
Володимир Винниченко віддав наказ силами полку імені Богдана Хмельницького, створеного самими ж полуботківцями, роззброїти повстанців. Також, окремим наказом командувача полку імені Хмельницького, Юрія Капкана, було звільнено з в'язниць російських військовиків, які за наказом військового коменданта Києва Оберучева оточили казарми полку імені Полуботка у Грушках і розпочали обстріл полуботківців з гармат та рушниць.
Центральна Рада ж через пресу ширила чутки про виступ полуботківців як про «бунт дезертирів, які боялися іти на фронт» і намагалися таким чином «врятувати свою шкуру».
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODNMemRqTDFKMWJYbHVjMnRwZVY5bWNtOXVkRjh4T1RFNExtcHdaeTh5TlRCd2VDMVNkVzE1Ym5OcmFYbGZabkp2Ym5SZk1Ua3hPQzVxY0djPS5qcGc=.jpg)
Доля полуботківців
6 липня повстанці склали зброю, частину з них було заарештовано. Військова прокуратура розпочала слідство, яке тривало аж до жовтня. Керівники повстання, бачачи безпорадне становище, дали згоду, щоб полк імені гетьмана Павла Полуботка пішов на Румунський фронт і відзначившись, намагався «при першій нагоді залишити фронт» і пробиватися в Україну. Таким чином повстанці вбачали можливість змити із себе тавро боягузів.
На фронті їх відразу кинули у м'ясорубку. Полуботківці зазнали страшних втрат: станом на 9 лютого 1918 року полк імені Павла Полуботка становив 5 осіб.
Доля богданівців
Що ж до богданівців, то їх було тяжко покарано — 13 липня 1917 року козачий полк імені гетьмана Богдана Хмельницького слідом за полуботківцями був відправлений на фронт. Біля станції Пост-Волинський, що за 6 км від Києва, їхній ешелон був несподівано, із засідки, розстріляний російськими кірасирами. Було вбито 16 козаків, 30 осіб поранено, усі інші — заарештовані та побиті.
Наслідки діяльності
Очевидці відзначали, що український військовий рух у російській армії був революційніший, ніж усі «революційні» партії Центральної Ради і, мабуть, мав правильніші концепції щодо розгортання української національної революції та її успішного завершення, бо у ті часи навіть звичайний солдат розумів, що необхідно було негайно приступати до створення регулярної армії і з власною військовою силою будувати дальше майбутнє.
Історія Українського військового клубу імені гетьмана Павла Полуботка показує, що початок закладання підвалин українського національного війська та національного військового руху розпочали не найвпливовіші тоді політичні партії (УПСР, УПСФ, УСДРП), а політичні сили правого («самостійницького») табору. Їхнім кредо було будівництво міцної національної держави із сильним військом, яке б гарантувало її суверенітет.
Сучасні науковці дотримуються думки, що саме внаслідок діяльності партій «самостійницького» крила український військовий рух набрав радикального державницького характеру. Завдяки своїй активній роботі у військах, дислокованих в Україні, самостійники значною мірою спричинилися до популяризації та утвердження у свідомості сотень тисяч українських вояків почуття необхідності власної держави. Проте через свою нечисленність самостійникам не вдалося опанувати стихію українського військового руху, що вилилося у їхню слабкість перед соціалістичними партіями. Разом з тим праві партії підштовхнули Центральну Раду до рішучих кроків в утвердженні суверенітету України, особливо в питаннях військової політики, що й поставило їх в опозицію до Центральної Ради, а в керівництва Центральної Ради породило недовіру та підозру до заходів, організацій та військових формувань, що їх створювали самостійники.
У той же час Центральна Рада не могла не зважати на динамічний розвиток українського військового руху в армії, який визнавав її за свою вищу установу. Ігнорування такого руху було б її політичним самогубством. Тому невдовзі соціалістичні партії усвідомили важливість підсилення своїх позицій у війську, втримання провідної ролі серед військових організацій.
Примітки
- Решта особового складу флоту становили росіяни (28 %) та представники інших націй (менше 7 %) Симон Петлюра і українізація армії [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.]
- Симон Петлюра і українізація армії. Архів оригіналу за 4 березня 2016. Процитовано 25 лютого 2007.
- Вісник УВКР[недоступне посилання з травня 2019]
- Міхновський М. І. Самостійна Україна. — К.: Діокор, 2002. — с. 15
- Милюков П. Н. История второй русской революции. Т. 1, вып. 2. — София, 1992. — 81 с.
- Микола Міхновський вважається ідеологом та натхненником виступу, хоча не існує жодного документу, який би вказував на його участь у цих подіях
- Міхновський М. І. Самостійна Україна. — К.: Діокор, 2002. — с. 20
Джерела
- Енциклопедія українознавства : Словникова частина : [в 11 т.] / Наукове товариство імені Шевченка ; гол. ред. проф., д-р Володимир Кубійович. — Париж — Нью-Йорк : Молоде життя, 1955—1995. — .
- Міхновський М. І. Самостійна Україна. — К.: Діокор, 2002. — 80 с.
- В. Ф. Солдатенко, І. В. Солдатенко Виступ полуботківців у 1917 р. — Український історичний журнал. 1993. № 7-8 ISSN 0130-5247
- Солдатенко В. Ф. Українська революція. Історичний нарис: Монографія. — К.: Либідь, 1999. — 976 с.
- Дорошенко Д. Історія України 1917—1923 рр. В 2-х т. — К.: Темпора, 2002
- Мірчук П. Відродження великої ідеї. — Київ: Українська видавнича спілка, 1999
- Симон Петлюра і українізація армії [Архівовано 4 березня 2016 у Wayback Machine.]
- Служили славі України[недоступне посилання]
- Олег Романчук. Микола Міхновський
- Вісник УВКР[недоступне посилання з травня 2019]
- Урядовий портал. «Апостол української державності» [Архівовано 30 вересня 2007 у Wayback Machine.]
- Газета «День»: «Вічний опозиціонер» [Архівовано 22 вересня 2011 у Wayback Machine.]
Посилання
- Український військовий клюб ім. Павла Полуботка // Українська мала енциклопедія : 16 кн. : у 8 т. / проф. Є. Онацький. — Накладом Адміністратури УАПЦ в Аргентині. — Буенос-Айрес, 1966. — Т. 8, кн. XV : Літери Ст — Уц. — С. 1957. — 1000 екз.
Ця стаття належить до Української Вікіпедії. |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
U Vikipediyi ye statti pro inshi znachennya cogo termina Ukrayinskij klub znachennya Ukrayi nskij vijsko vij klub imeni ge tmana Pavla Polubo tka ukrayinska vijskova gromadsko politichna organizaciya samostijnickogo spryamuvannya stvorena Mikoloyu Mihnovskim ta jogo prihilnikami sho diyala v Ukrayini u berezni lipni 1917 roku i mala na meti ukrayinizaciyu vijskovih chastin dislokovanih na teritoriyi Ukrayini ta stvorennya ukrayinskih zbrojnih sil Ukrayinskij vijskovij klub imeni getmana Pavla PolubotkaPolubotkivci pid chas demonstraciyi u Den svyata revolyuciyi 16 bereznya 1917 rokuNa sluzhbiberezen lipen 1917Krayina UNRChiselnistklubVijni bitviUkrayinska revolyuciya Voyaki armiyi UNR na spochinku 1917 rikPeredumovi ta prichini stvorennyaPersha svitova vijna sprichinila velichezni materialni vtrati ta lyudski zhertvi sho yih zmushenij buv zaznavati ukrayinskij narod zahishayuchi po suti chuzhi interesi Po teritoriyi Ukrayini na 615 km prostyagnuvsya odin z najbilshih frontiv Pivdenno Zahidnij U 1916 roci buv stvorenij Rumunskij front chastina yakogo takozh dislokuvalasya na ukrayinskih terenah Za statistichnimi danimi na pochatok 1917 roku iz 6 798 000 vijskovikiv diyevoyi rosijskoyi armiyi i 2 260 000 soldativ sho perebuvali v zapasnih chastinah ukrayinci stanovili blizko 3 500 000 osib Takim chinom rosijske vijsko skladalosya z ukrayinciv na 40 a Chornomorskij flot na 65 Revolyucijni procesi vesni 1917 roku sprichinili potuzhnu politizaciyu rosijskoyi armiyi Vona dedali peretvoryuvalasya na silu nikim ne kontrolovanu a ni komanduvannyam a ni vijskovimi komitetami Vijsko vtyaguvalosya u vir anarhiyi ta rozkladu najharakternishim proyavom yakih stalo masove dezertirstvo Dlya zapobigannya podibnim procesam u berezni kvitni 1917 roku u tilovih i frontovih chastinah pochali stvoryuvatis ukrayinski vijskovi komiteti viborni armijski organi nacionalnogo tipu Voyactvo u svoyij masi zahoplyuvalosya ideyeyu vlasnoyi derzhavnosti i viyavilo bazhannya zi zbroyeyu v rukah zdobuvati nezalezhnist Ukrayini U toj samij chas kerivnictvo ukrayinskih vijskovih komitetiv stoyalo na demokratichnih poziciyah zaperechuyuchi sposobi zahoplennya vladi nasilnickim shlyahom U yihnij diyalnosti perevazhali tendenciyi pidtrimki oficijnih rishen Komiteti vzyali pid svij kontrol gospodarchi pitannya vidachu dozvoliv na vidpustki ta vidryadzhennya namagalisya zdijsnyuvati vlasnu kadrovu politiku organizovuvati ta rozvivati politichnu propagandu sered soldatskih mas Organizaciya ta diyalnist vijskovogo klubu imeni PolubotkaZrostannya ukrayinskogo vijskovogo ruhu vimagalo stvorennya yedinogo kerivnogo centru Takij centr sformuvavsya u Kiyevi Providna rol u nomu nalezhala kolishnomu osnovopolozhnikovi Revolyucijnoyi Ukrayinskoyi partiyi poruchikovi Mikoli Mihnovskomu yakij sluzhiv advokatom pri kiyivskomu okruzhnomu sudi Razom zi svoyimi prihilnikami i odnodumcyami A Stepanenkom V Otamanovskim Yu Ganom V Pavlenkom V Yevtimovichem voni vistupili za negajne formuvannya nacionalnoyi regulyarnoyi armiyi Vzhe 6 bereznya 1917 roku Mihnovskij sklikav pershe ukrayinske pidgotovche viche Kiyivskogo garnizonu yake uhvalilo rishennya rozpochati robotu spryamovanu na organizaciyu ukrayinskogo vijska 9 bereznya vidbulisya pershi zbori ukrayinskih oficeriv i soldativ Kiyivskogo garnizonu yaki postanovili vvazhati sebe Ustanovchoyu Vijskovoyu Radoyu 11 bereznya v Kiyevi vidbulosya vijskove viche na yake pribulo ponad tisyachu soldativ i oficeriv Za informaciyeyu Vistej z Ukrayinskoyi Centralnoyi Radi viche prijnyalo uhvalu pro organizaciyu Ukrayinskogo ohochekomonnogo na dobrovilnih zasadah polku ta obralo Timchasove Vijskove Byuro iz 7 chleniv V umovah rozvalu rosijskoyi carskoyi armiyi ideya Mikoli Mihnovskogo pro organizaciyu ukrayinskih vijskovih chastin otrimala shirokij rozgolos 16 bereznya u Den svyata revolyuciyi pid chas naradi vijskovih Kiyivskogo garnizonu bulo prijnyato rishennya pro zasnuvannya tovaristva Ukrayinskij vijskovij klub imeni getmana Pavla Polubotka j organizaciyu ukrayinskoyi armiyi Pislya yaskravogo vistupu poruchika Mikoli Mihnovskogo obranogo golovoyu klubu prisutni z velikim nathnennyam odnostajno uhvalili pristupiti do zgurtuvannya vsih voyakiv ukrayinciv do negajnoyi organizaciyi nacionalnoyi armiyi yako mogutnoyi svoyeyi militarnoyi sili bez yakoyi ne mozhna j pomisliti pro zdobuttya povnoyi voli Ukrayini Nastupnogo tizhnya vijskovij klub zusillyami Mikoli Mihnovskogo ta sotnika Gana pochav diyati Statut klubu rozroblenij Mihnovskim peredbachav pravo utvorennya filialiv po vsij Ukrayini a golovnoyu metoyu klubu bulo gurtuvati v odnij sim yi voyakiv likariv i vijskovih uryadnikiv ukrayinskoyi nacionalnosti Zavdannya bezposerednoyi organizaciyi ukrayinskih vijskovih chastin pokladalosya na Ocholyuvav jogo polkovnik Oleksandr Glinskij Do skladu prezidiyi Komitetu vhodili polkovnik Pavlo Voloshiniv Voloshin kapitan Gan poruchniki Mikola Mihnovskij i Goc praporshik Viktor Pavelko Rada Klubu opublikuvala vidozvu do ukrayinskih voyakiv skladenu Mikoloyu Mihnovskim Pam yatajmo sho na nashij zemli stoyit upertij vorog i napruzhuye ostanni sili shob pribrati do svoyih cupkih ruk usyu Ukrayinu Tovarishi brattya Ne damo Ukrayinu nikomu Polita krov yu slavnih kozakiv zaporozhciv vkrita v cyu vijnu gorami nashogo trupu nehaj vstane vona do svogo zhittya Tovarishi ukrayinci Yednajtesya u svoyi ukrayinski gurtki Yednajtesya z dumkoyu pro volyu Ukrayini pro yiyi kozacku Silu Za prikladom Kiyeva ukrayinski vijskovi klubi bulo takozh zasnovano v bagatoh mistah Ukrayini Stvorennya Pershogo ukrayinskogo kozachogo polku imeni Hmelnickogo Priblizno u toj samij chas polkovnik M Glinskij podav shtabovi Kiyivskogo vijskovogo okrugu proyekt organizaciyi polku z usih rodiv zbroyi zagalnoyu chiselnistyu 5600 bagnetiv Koli polubotkivci otrimali vidmovu uhvalili rishennya polk formuvati samochinno zastosovuyuchi taktiku dokonanih faktiv shob stvoriti precedent organizaciyi pershoyi ukrayinskoyi vijskovoyi chastini Rada klubu Polubotka uhvalila z usiyeyu energiyeyu vzyatisya do spravi vidilennya z usih zapilnih chastin soldativ i oficeriv ukrayinciv na formuvannya ukrayinskih polkiv pishih kinnih garmatnih brigad inzhenernih komand komand flotu j aviaciyi z uryadovoyu ukrayinskoyu movoyu ta zaklikati usno do negajnogo formuvannya takih chastin ne oglyadayuchis na dozvil 18 kvitnya 1917 roku u Kiyevi pid chas provedennya svyata Pershih kvitok z iniciativi klubu imeni getmana Polubotka na yake zibralosya majzhe 10 tisyach voyakiv Kiyivskogo garnizonu bulo ogolosheno pro stvorennya iz soldativ dobrovolciv kiyivskogo etapnogo punktu Pershogo Ukrayinskogo kozachogo polku imeni getmana Bogdana Hmelnickogo Ideologichni rozbizhnosti z Centralnoyu Radoyu Mihajlo Grushevskij prijmaye parad chastin ukrayinskogo Vilnogo kozactva U toj samij chas problema stvorennya nacionalnogo vijska z samogo pochatku stala svoyeridnim vododilom sered ukrayinskih politichnih sil U pidhodah do jogo stvorennya sklalisya dvi absolyutno protilezhni koncepciyi Yak pokazuyut podalshi istorichni podiyi ce zavdalo znachnoyi shkodi vijskovomu ruhovi ta vsij nacionalno vizvolnij borotbi Tovaristvo polubotkivciv na choli z Mihnovskim vvazhalo sho vijskovij ruh neobhidno vikoristati dlya stvorennya silnoyi nacionalnoyi armiyi yaka zmozhe stati golovnoyu zaporukoyu samostijnosti Ukrayini Socialistichna bilshist Centralnoyi Radi ukrayinsku derzhavnist zvodila lishe do avtonomiyi Ukrayini u federativnij Rosiyi i tomu zaperechuvala neobhidnist nacionalnoyi armiyi dovodyachi nepotribnist regulyarnogo vijska za umov demokratizaciyi suspilstva Vidpovidno do koncepciyi lideriv Centralnoyi Radi vijsko malo isnuvati dlya zagalnorosijskih potreb lishe doti doki Rosiya ne peremozhe u vijni Na ozbroyennya bulo vzyato ideyu zamini postijnogo vijska narodnoyu miliciyeyu sho znajshlo vidbitok u vidpovidnih oficijnih partijnih dokumentah yaki she bilshe zaplutuvali spravu Adzhe prijnyati dokumenti z odnogo boku vislovlyuvali simpatiyi ta pidtrimku nacionalnim domagannyam voyakiv a z inshogo obmezhuvali yihnyu radikalnist Ce ne prosto dezorganizovuvalo ukrayinskij vijskovij ruh a pozbavlyalo jogo kincevoyi meti stvorennya nacionalnih Zbrojnih sil Lideri socialisti ne hotili bachiti u vijsku sili na yaku mozhna bulo b spertisya dlya rozbudovi ukrayinskoyi derzhavnosti nedoocinyuvali sili ukrayinskogo vijskovogo ruhu yakij rozgortayuchis stihijno nabuvav shirokogo rozmahu vidznachavsya revolyucijnistyu i tverdistyu u vidstoyuvanni nacionalnih interesiv Likvidaciya klubu imeni PolubotkaDiv takozh Vistup polubotkivciv U chervni 1917 roku silami Vijskovogo klubu imeni Polubotka bula sformovana vijskova chastina yaka progolosila sebe Drugim ukrayinskim imeni getmana Pavla Polubotka kozachim polkom Polk ne buv viznanij ani rosijskoyu vladoyu ani Centralnoyu Radoyu Ostannyu nalyakala poyava u Kiyevi samostijnickogo vijska Volodimir Vinnichenko vidvidav polk ta zaklikav soldativ povernutisya do svoyih chastin i virushiti na front Takozh bulo dane rozporyadzhennya intendantskij sluzhbi pripiniti postachannya prodovolstvom sporyadzhennyam zbroyeyu 3 go lipnya 1917 roku polubotkivci vistavili nizku ultimativnih vimog do Centralnoyi Radi i Timchasovogo uryadu Mi ukrayinci kozaki ne hochemo mati svobodi lishe na paperi abo pivsvobodi Pislya progoloshennya Pershogo Universalu Drugogo mi ne viznayemo mi pristupayemo do zavedennya poryadku v Ukrayini Dlya cogo mi vsih rosiyan i renegativ yaki galmuyut robotu ukrayinciv skidayemo z yih postiv siloyu ne rahuyuchis z Rosijskim Uryadom Centralna Rada vidkinula samostijnicki vimogi polku imeni getmana Pavla Polubotka i vkotre zaklikala vid yihati na front zahishati yedinu Rosiyu U vidpovid na ce v nich z 4 go 17 go na 5 te 18 te lipnya 1917 roku polubotkivci vdalisya do sprobi vijskovogo zakolotu z metoyu progoloshennya nezalezhnoyi Ukrayini Isnuvav plan povstannya imovirno skladenij samim Mihnovskim rizikovanij i pevnoyu miroyu avantyurnij Vijshovshi z kazarm polk zdobuv arsenal i chastinu centru Kiyeva Ale vistup ne pidtrimala Centralna Rada yaka she spodivalasya dosyagti ukrayinskoyi avtonomiyi politichnim shlyahom Volodimir Vinnichenko viddav nakaz silami polku imeni Bogdana Hmelnickogo stvorenogo samimi zh polubotkivcyami rozzbroyiti povstanciv Takozh okremim nakazom komanduvacha polku imeni Hmelnickogo Yuriya Kapkana bulo zvilneno z v yaznic rosijskih vijskovikiv yaki za nakazom vijskovogo komendanta Kiyeva Oberucheva otochili kazarmi polku imeni Polubotka u Grushkah i rozpochali obstril polubotkivciv z garmat ta rushnic Centralna Rada zh cherez presu shirila chutki pro vistup polubotkivciv yak pro bunt dezertiriv yaki boyalisya iti na front i namagalisya takim chinom vryatuvati svoyu shkuru Vijska Rosijskoyi imperiyi na Rumunskomu fronti Dolya polubotkivciv 6 lipnya povstanci sklali zbroyu chastinu z nih bulo zaareshtovano Vijskova prokuratura rozpochala slidstvo yake trivalo azh do zhovtnya Kerivniki povstannya bachachi bezporadne stanovishe dali zgodu shob polk imeni getmana Pavla Polubotka pishov na Rumunskij front i vidznachivshis namagavsya pri pershij nagodi zalishiti front i probivatisya v Ukrayinu Takim chinom povstanci vbachali mozhlivist zmiti iz sebe tavro boyaguziv Na fronti yih vidrazu kinuli u m yasorubku Polubotkivci zaznali strashnih vtrat stanom na 9 lyutogo 1918 roku polk imeni Pavla Polubotka stanoviv 5 osib Dolya bogdanivciv Sho zh do bogdanivciv to yih bulo tyazhko pokarano 13 lipnya 1917 roku kozachij polk imeni getmana Bogdana Hmelnickogo slidom za polubotkivcyami buv vidpravlenij na front Bilya stanciyi Post Volinskij sho za 6 km vid Kiyeva yihnij eshelon buv nespodivano iz zasidki rozstrilyanij rosijskimi kirasirami Bulo vbito 16 kozakiv 30 osib poraneno usi inshi zaareshtovani ta pobiti Naslidki diyalnostiOchevidci vidznachali sho ukrayinskij vijskovij ruh u rosijskij armiyi buv revolyucijnishij nizh usi revolyucijni partiyi Centralnoyi Radi i mabut mav pravilnishi koncepciyi shodo rozgortannya ukrayinskoyi nacionalnoyi revolyuciyi ta yiyi uspishnogo zavershennya bo u ti chasi navit zvichajnij soldat rozumiv sho neobhidno bulo negajno pristupati do stvorennya regulyarnoyi armiyi i z vlasnoyu vijskovoyu siloyu buduvati dalshe majbutnye Istoriya Ukrayinskogo vijskovogo klubu imeni getmana Pavla Polubotka pokazuye sho pochatok zakladannya pidvalin ukrayinskogo nacionalnogo vijska ta nacionalnogo vijskovogo ruhu rozpochali ne najvplivovishi todi politichni partiyi UPSR UPSF USDRP a politichni sili pravogo samostijnickogo taboru Yihnim kredo bulo budivnictvo micnoyi nacionalnoyi derzhavi iz silnim vijskom yake b garantuvalo yiyi suverenitet Suchasni naukovci dotrimuyutsya dumki sho same vnaslidok diyalnosti partij samostijnickogo krila ukrayinskij vijskovij ruh nabrav radikalnogo derzhavnickogo harakteru Zavdyaki svoyij aktivnij roboti u vijskah dislokovanih v Ukrayini samostijniki znachnoyu miroyu sprichinilisya do populyarizaciyi ta utverdzhennya u svidomosti soten tisyach ukrayinskih voyakiv pochuttya neobhidnosti vlasnoyi derzhavi Prote cherez svoyu nechislennist samostijnikam ne vdalosya opanuvati stihiyu ukrayinskogo vijskovogo ruhu sho vililosya u yihnyu slabkist pered socialistichnimi partiyami Razom z tim pravi partiyi pidshtovhnuli Centralnu Radu do rishuchih krokiv v utverdzhenni suverenitetu Ukrayini osoblivo v pitannyah vijskovoyi politiki sho j postavilo yih v opoziciyu do Centralnoyi Radi a v kerivnictva Centralnoyi Radi porodilo nedoviru ta pidozru do zahodiv organizacij ta vijskovih formuvan sho yih stvoryuvali samostijniki U toj zhe chas Centralna Rada ne mogla ne zvazhati na dinamichnij rozvitok ukrayinskogo vijskovogo ruhu v armiyi yakij viznavav yiyi za svoyu vishu ustanovu Ignoruvannya takogo ruhu bulo b yiyi politichnim samogubstvom Tomu nevdovzi socialistichni partiyi usvidomili vazhlivist pidsilennya svoyih pozicij u vijsku vtrimannya providnoyi roli sered vijskovih organizacij PrimitkiReshta osobovogo skladu flotu stanovili rosiyani 28 ta predstavniki inshih nacij menshe 7 Simon Petlyura i ukrayinizaciya armiyi Arhivovano 4 bereznya 2016 u Wayback Machine Simon Petlyura i ukrayinizaciya armiyi Arhiv originalu za 4 bereznya 2016 Procitovano 25 lyutogo 2007 Visnik UVKR nedostupne posilannya z travnya 2019 Mihnovskij M I Samostijna Ukrayina K Diokor 2002 s 15 Milyukov P N Istoriya vtoroj russkoj revolyucii T 1 vyp 2 Sofiya 1992 81 s Mikola Mihnovskij vvazhayetsya ideologom ta nathnennikom vistupu hocha ne isnuye zhodnogo dokumentu yakij bi vkazuvav na jogo uchast u cih podiyah Mihnovskij M I Samostijna Ukrayina K Diokor 2002 s 20DzherelaEnciklopediya ukrayinoznavstva Slovnikova chastina v 11 t Naukove tovaristvo imeni Shevchenka gol red prof d r Volodimir Kubijovich Parizh Nyu Jork Molode zhittya 1955 1995 ISBN 5 7707 4049 3 Mihnovskij M I Samostijna Ukrayina K Diokor 2002 80 s ISBN 966 8331 02 8 V F Soldatenko I V Soldatenko Vistup polubotkivciv u 1917 r Ukrayinskij istorichnij zhurnal 1993 7 8 ISSN 0130 5247 Soldatenko V F Ukrayinska revolyuciya Istorichnij naris Monografiya K Libid 1999 976 s ISBN 966 06 0130 1 Doroshenko D Istoriya Ukrayini 1917 1923 rr V 2 h t K Tempora 2002 ISBN 966 95991 5 6 Mirchuk P Vidrodzhennya velikoyi ideyi Kiyiv Ukrayinska vidavnicha spilka 1999 Simon Petlyura i ukrayinizaciya armiyi Arhivovano 4 bereznya 2016 u Wayback Machine Sluzhili slavi Ukrayini nedostupne posilannya Oleg Romanchuk Mikola Mihnovskij Visnik UVKR nedostupne posilannya z travnya 2019 Uryadovij portal Apostol ukrayinskoyi derzhavnosti Arhivovano 30 veresnya 2007 u Wayback Machine Gazeta Den Vichnij opozicioner Arhivovano 22 veresnya 2011 u Wayback Machine PosilannyaUkrayinskij vijskovij klyub im Pavla Polubotka Ukrayinska mala enciklopediya 16 kn u 8 t prof Ye Onackij Nakladom Administraturi UAPC v Argentini Buenos Ajres 1966 T 8 kn XV Literi St Uc S 1957 1000 ekz Cya stattya nalezhit do vibranih statej Ukrayinskoyi Vikipediyi