Подвійні зорі — зоряні системи, що складаються з двох зір, які обертаються навколо їх загального барицентру. Системи двох або більше зір називають зоряними системами. Ці об'єкти, особливо віддалені, часто здаються неозброєному оку єдиною точкою світла, а потім виявляються як множинними системами іншими способами.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTloTDJGbUwwUnZkV0pzWlhONWMzUmhjaTVuYVdZPS5naWY=.gif)
Термін «подвійна зоря» іноді помилково вживають як синонім оптичних пар (зір, що на земному небосхилі розташовані поряд), хоча це різні явища. Парність залежить лише від оптичного ефекту; у просторі ж ці зорі можуть бути віддаленими одна від одної й не мати ніякого фізичного зв'язку. Такі зорі називають оптично-подвійними (на відміну від справжніх, фізично подвійних). Подвійну зорю можна відрізнити від оптично-подвійної шляхом за відмінністю у їх паралаксах, власних рухах або радіальних швидкостях. Більшість відомих парних зір не досліджувались належним чином, щоб визначити чи є вони оптичними-подвійними чи справжніми подвійними системами, пов'язаними гравітацією.
Подвійні зоряні системи дуже важливі в астрофізиці, оскільки розрахунки їх орбіт дозволяють безпосередньо визначати маси складових зір, що, в свою чергу, дозволяє опосередковано оцінювати інші зоряні параметри, такі як радіус і густина. Це також визначає емпіричне співвідношення маса—світність, за яким можна оцінити маси окремих зір.
Подвійні зорі іноді можна побачити окремо одну від одної, і в цьому випадку їх називають візуально-подвійними. Багато візуально-подвійних мають довгі орбітальні періоди, кілька століть або тисячоліть, а отже, мають невизначені або маловідомі орбіти. Подвійність також може бути виявлена непрямими методами, такими як спектроскопія (спектроскопічно подвійні) або астрометрія (астрометрично подвійні). Якщо промінь зору лежить у площині обертання подвійної системи, то її компоненти час від часу затемнюватимуть одна одну від спостерігача на Землі; такі пари називають затемнюванюваними подвійними або фотометрично подвійними.
Якщо компоненти у подвійних зоряних системах досить близькі, вони можуть гравітаційно викривлювати зовнішню зоряну атмосферу. У деяких випадках ці тісні подвійні системи можуть обмінюватися масою, що може довести їх еволюцію до стадій, яких поодинокі зорі не можуть досягти. Прикладами подвійних є Сіріус, Лебідь Х-1 (Лебідь Х-1 є добре відомою чорною дірою), Алькор і Міцар у сузір'ї Великої Ведмедиці. Подвійні зорі також поширені як ядра багатьох планетарних туманностей і є родоначальниками як нових, так і наднових Ia типу.
Дослідження
Термін «подвійна зоря» вперше вжив сер Вільям Гершель у 1802 р., коли він написав:
Якщо навпаки, дві зорі справді мають бути розташовані дуже близько одна до одної і при цьому настільки ізольованими, щоб не зазнати матеріального впливу сусідніх зір, вони тоді складуть окрему систему і залишаться об'єднаними зв'язком взаємної гравітації. Це слід назвати справжньою подвійною зіркою; і будь-які дві зорі, які, таким чином, взаємопов'язані, утворюють подвійну зоряну систему, яку ми зараз розглянемо.
За сучасним визначенням, термін подвійна зоря, як правило, обмежений парами зір, які обертаються навколо загального центру мас. Подвійні, які можна розрізнити за допомогою телескопа або інтерферометричних методів, відомі як візуально-подвійні. Для більшості відомих візуально-подвійних зір ще не спостерігалося повного оберту. Лише як вони прошли по вигнутій траекторії або частковій дузі.
Термін «подвійна зоря» (англ. binary star) іноді помилково вживають щодо парних зір (англ. double star), які розташовані на небосхилі поруч. В астрономії їх називають «оптичними парами». Оптичні пари можуть бути як справжніми подвійними системами, так і просто двома зорями, що на небосхилі розташовані поруч, але в просторі перебувають далеко одна від одної (на різній відстані від Сонця) — оптично-подвійними зорями.
Із часів винаходу телескопа було виявлено багато оптичних пар. Ранні приклади включають Міцар та Акрукс. Міцар у Великій Ведмедиці був помічений подвійним Джованні Баттістою Річчолі в 1650 р. (і, можливо, раніше Бенедетто Кастеллі та Галілео). Яскрава південна зірка Акрукс у Південному Хресті була визначена як подвійна отцем Фонтене в 1685 р.
Джон Мічелл був першим, хто припустив, що оптичні пари можуть бути фізично пов'язаними. 1767 року він дійшов висновку, що ймовірність випадкового розташування на небосхилі двох зір поряд, мала. Вільям Гершель почав спостерігати за оптичними парами в 1779 році і незабаром опублікував каталог близько 700 оптичних пар. До 1803 р. він спостерігав зміни відносних положень кількох оптичних пар зір протягом 25 років і дійшов висновку, що вони мають бути подвійними системами, однак перша орбіта подвійної зорі була обчислена лише в 1827, коли Фелікс Саварі обчислив орбіту Великої Ведмедиці. Відтоді було каталогізовано та виміряно ще багато оптичних пар зір. На початку XX-го сторіччя Вашингтонський каталог парних зір містив понад 100 000 пар, включаючи як оптично-подвійні, так і візуально-подвійні. Орбіти відомі лише для кількох тисяч із цих пар, а для більшості з них не невідомо чи то візуально-подвійні зорі, чи лише оптично-подвійні. Це можна визначити, спостерігаючи відносний рух пар. Якщо рух є частиною орбіти або якщо зорі мають подібні радіальні швидкості й різниця їх власних рухів невелика (порівняно зі спільним власним рухом), пара, імовірно, фізична. Одне із завдань, яке залишається для візуальних спостерігачів подвійних зір, — отримати достатню кількість спостережень, щоб довести або спростувати гравітаційний зв'язок у парі.
Класифікація
За методами виявлення
За методами виявлення подвійності системи поділяють на такі групи:
Візуально-подвійні зорі
Подвійні зорі, які можна побачити окремо одну від одної, називають візуально-подвійними. Для цих зір вдається визначити зміну з часом позиційного кута та оцінити період обертання. Такою зорею є Сіріус, що складається з компонентів A і B, які можна розрізнити за допомогою досить потужного телескопа. Серед них виділяють підгрупу астрометрично-подвійних зір, які мають спільні власні рухи.
Якщо подвійна зоря має значний власний рух, то можна спостерігати періодичні відхилення траєкторії руху головної зорі від прямої лінії.
Однак, компоненти більшості подвійних систем занадто близькі одна до одної, а самі вони дуже віддалені від Сонячної системи, через що їх неможливо розрізнити навіть за допомогою найпотужніших телескопів. Іноді їх подвійність можливо виявити за іншими ознаками.
Затемнювано-подвійні зорі
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTh3THpBM0wwVmpiR2x3YzJsdVoxOWlhVzVoY25sZmMzUmhjbDloYm1sdFlYUnBiMjVmTWk1bmFXWT0uZ2lm.gif)
У тих випадках, коли Земля розташована поблизу площини орбіти зір, можуть спостерігатися періодичні затемнення однієї зорі іншою, що виглядає як періодичні зміни блиску. Зазвичай спостерігається два зменшення яскравості протягом одного циклу. Менше зниження, коли яскравіша зоря закриває від нас більш тьмяну, і сильніше падіння видимої зоряної величини, коли відбувається навпаки. Найвідомішою зорею такого типу є Алголь.
Спектрально-подвійні зорі
Спостерігаються завдяки періодичним зсувам спектральних ліній.
За фізичними характеристиками систем
За мірою заповнення порожнин Роша подвійні системи поділяють на такі типи:
- Розділені системи (англ. detached binaries; D) — обидві зорі не заповнили свої порожнини Роша. Припливні викривлення невеликі, зорі зберігають кулясту форму.
- Напіврозділені системи (semi-detached binaries; SD) — лише одна із зір заповнила свою порожнину Роша. Речовина цієї зорі через внутрішню точку Лагранжа починає перетікати на її супутника, форма зорі викривлюється.
- Контактні системи (contact binaries; C) — обидві зорі заповнили свої порожнини Роша, вони мають викривлену (еліпсоїдальну) форму, іноді вся система занурена в спільну оболонку.
Ця класифікація зосереджується на фізичних характеристиках системи та не залежить від способу її виявлення.
Гравітаційна взаємодія між компонентами
Подвійні зорі утримуються разом взаємним тяжінням. Обидві зорі подвійної системи обертаються еліптичними орбітами навколо спільного центру мас цих зір. Якщо відстань між компонентами дуже велика, орбітальний період може вимірюватися роками, інколи століттями. Для тісних систем їх орбітальний період може становити лише кілька годин. Якщо досить масивні зорі обертаються на близькій відстані одна від одної, стають помітними релятивістські ефекти, такі як зсув періастра та зменшення орбітального періоду внаслідок випромінювання системою гравітаційних хвиль (останнє призводить до того, що зрештою дві зорі зіллються в одну).
Компоненти подвійних зір
Є різні подвійні зорі: бувають дві схожі зорі у парі, а є різні (зазвичай, це червоний гігант та білий карлик). Але, незалежно від свого типу, ці зорі найкраще піддаються вивченню: аналізуючи їх взаємодію, вченим вдається з'ясувати майже всі параметри, включаючи масу, форму орбіт і навіть характеристики близько розташованих до них зір. Зазвичай, ці зорі мають дещо витягнуту форму внаслідок взаємного тяжіння. Приблизно половина всіх зір нашої Галактики належить до подвійних систем[], отже подвійні зорі, які обертаються одна навколо іншої, явище дуже поширене.
Особливості еволюції
Належність до подвійної системи дуже впливає еволюцію зір, особливо коли вони перебувають близько одна до одної. Протягом свого існування зоря змінює свої розміри. І якщо дві зорі перебувають поряд, то одна з них, заповнивши свою порожнину Роша, почне втрачати речовину. Потоки речовини, що рухаються від однієї зорі до іншої, призводять до спалахів, таких як вибухи нових і наднових зір і по суті є міжзоряним вітром.
Можливість існування планет у системах подвійних і кратних зір довгий час вважалася вкрай малоймовірною. Проте в 90-х роках подібні об'єкти почали відкривати масово. Найбільша[] кількість відомих планет навколо 55 Рака A — 5 планет.
Див. також
Примітки
- Наведений поділ на групи дещо умовний, оскільки подвійні системи можна вивчати кількома методами одночасно.
Джерела
- Aitken, Robert Grant (1964). The Binary Stars (English) . New York: Dover.
- Herschel, William (1802). Catalogue of 500 New Nebulae, Nebulous Stars, Planetary Nebulae, and Clusters of Stars; with Remarks on the Construction of the Heavens (English) . London: Philosophical Transactions of the Royal Society of London. с. 477—528.
- Heintz, Wulff D. (Wulff Dieter) (1978). Double stars. Dordrecht, Holland: D. Reidel Pub., Co. ISBN . OCLC 3913234.
- Heintz, Wulff D. (Wulff Dieter) (1978). Double stars. Dordrecht, Holland: D. Reidel Pub., Co. ISBN . OCLC 3913234.
- Оптична пара // Астрономічний енциклопедичний словник / за заг. ред. І. А. Климишина та А. О. Корсунь. — Львів : Голов. астроном. обсерваторія НАН України : Львів. нац. ун-т ім. Івана Франка, 2003. — С. 332. — .
- Giovanni Battista Riccioli, Bononiae (1651). Vol. 1, part 1, p. 422, Almagestum Novum. Ex typographia haeredis Victorij Benatij,.
- Ondra, Leos. A New View of Mizar. Процитовано 26 травня 2007.
- Argyle, Robert W. (2004). Observing and measuring visual double stars. London: Springer. ISBN . OCLC 56342395.
- Michell, John (1767). An Inquiry into the Probable Parallax, and Magnitude of the Fixed Stars, from the Quantity of Light Which They Afford us, and the Particular Circumstances of Their Situation, by the Rev. John Michell, B. D. F. R. S. Philosophical Transactions. с. 249—250.
- XV. Account of the changes that have happened, during the last twenty-five years, in the relative situation of double-stars; with an investigation of the cause to which they are owing. Philosophical Transactions of the Royal Society of London (англ.). Т. 93. 31 грудня 1803. с. 339—382. doi:10.1098/rstl.1803.0015. ISSN 0261-0523. Процитовано 9 грудня 2020.
- French astronomers, visual double stars and the double stars working group of the Société Astronomique de France, E. Soulié (1997). The Third Pacific Rim Conference on Recent Development of Binary Star Research. ASP Conference Series. с. 291—294.
- Brian D. Mason, Gary L. Wycoff, and William I. Hartkopf (2008). The Washington Double Star Catalog. United States Naval Observatory: Astrometry Department.
- William I. Hartkopf and Brian D. Mason (2008). Sixth Catalog of Orbits of Visual Binary Stars. United States Naval Observatory.
- Brian D. Mason, Gary L. Wycoff, and William I. Hartkopf (2008). The Washington Double Star Catalog. United States Naval Observatory.
- Подвійні системи // Астрономічний енциклопедичний словник / за заг. ред. І. А. Климишина та А. О. Корсунь. — Львів : Голов. астроном. обсерваторія НАН України : Львів. нац. ун-т ім. Івана Франка, 2003. — С. 364. — .
- База даних позасонячних об'єктів. SIMBAD. Архів оригіналу за 24 червня 2013. Процитовано 16 жовтня 2009.(англ.)
Посилання
Вікісховище має мультимедійні дані за темою: Подвійні зорі |
- І. А. Климишин. В. В. Тельнюк-Адамчук Шкільний астрономічний довідник. К.1990
- BinSim — Binary Star Visualisations Software
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Cya stattya pro klas astronomichnih ob yektiv Pro naukovo fantastichnij roman div Podvijna zirka roman Ne plutati z optichnimi parami zir sho roztashovani na neboshili poruch ale ne obov yazkovo gravitacijno pov yazani Podvijni zori zoryani sistemi sho skladayutsya z dvoh zir yaki obertayutsya navkolo yih zagalnogo baricentru Sistemi dvoh abo bilshe zir nazivayut zoryanimi sistemami Ci ob yekti osoblivo viddaleni chasto zdayutsya neozbroyenomu oku yedinoyu tochkoyu svitla a potim viyavlyayutsya yak mnozhinnimi sistemami inshimi sposobami Shematichne zobrazhennya dvoh nebesnih til sho obertayutsya navkolo spilnogo centru mas Termin podvijna zorya inodi pomilkovo vzhivayut yak sinonim optichnih par zir sho na zemnomu neboshili roztashovani poryad hocha ce rizni yavisha Parnist zalezhit lishe vid optichnogo efektu u prostori zh ci zori mozhut buti viddalenimi odna vid odnoyi j ne mati niyakogo fizichnogo zv yazku Taki zori nazivayut optichno podvijnimi na vidminu vid spravzhnih fizichno podvijnih Podvijnu zoryu mozhna vidrizniti vid optichno podvijnoyi shlyahom za vidminnistyu u yih paralaksah vlasnih ruhah abo radialnih shvidkostyah Bilshist vidomih parnih zir ne doslidzhuvalis nalezhnim chinom shob viznachiti chi ye voni optichnimi podvijnimi chi spravzhnimi podvijnimi sistemami pov yazanimi gravitaciyeyu Podvijni zoryani sistemi duzhe vazhlivi v astrofizici oskilki rozrahunki yih orbit dozvolyayut bezposeredno viznachati masi skladovih zir sho v svoyu chergu dozvolyaye oposeredkovano ocinyuvati inshi zoryani parametri taki yak radius i gustina Ce takozh viznachaye empirichne spivvidnoshennya masa svitnist za yakim mozhna ociniti masi okremih zir Podvijni zori inodi mozhna pobachiti okremo odnu vid odnoyi i v comu vipadku yih nazivayut vizualno podvijnimi Bagato vizualno podvijnih mayut dovgi orbitalni periodi kilka stolit abo tisyacholit a otzhe mayut neviznacheni abo malovidomi orbiti Podvijnist takozh mozhe buti viyavlena nepryamimi metodami takimi yak spektroskopiya spektroskopichno podvijni abo astrometriya astrometrichno podvijni Yaksho promin zoru lezhit u ploshini obertannya podvijnoyi sistemi to yiyi komponenti chas vid chasu zatemnyuvatimut odna odnu vid sposterigacha na Zemli taki pari nazivayut zatemnyuvanyuvanimi podvijnimi abo fotometrichno podvijnimi Yaksho komponenti u podvijnih zoryanih sistemah dosit blizki voni mozhut gravitacijno vikrivlyuvati zovnishnyu zoryanu atmosferu U deyakih vipadkah ci tisni podvijni sistemi mozhut obminyuvatisya masoyu sho mozhe dovesti yih evolyuciyu do stadij yakih poodinoki zori ne mozhut dosyagti Prikladami podvijnih ye Sirius Lebid H 1 Lebid H 1 ye dobre vidomoyu chornoyu diroyu Alkor i Micar u suzir yi Velikoyi Vedmedici Podvijni zori takozh poshireni yak yadra bagatoh planetarnih tumannostej i ye rodonachalnikami yak novih tak i nadnovih Ia tipu DoslidzhennyaTermin podvijna zorya vpershe vzhiv ser Vilyam Gershel u 1802 r koli vin napisav Yaksho navpaki dvi zori spravdi mayut buti roztashovani duzhe blizko odna do odnoyi i pri comu nastilki izolovanimi shob ne zaznati materialnogo vplivu susidnih zir voni todi skladut okremu sistemu i zalishatsya ob yednanimi zv yazkom vzayemnoyi gravitaciyi Ce slid nazvati spravzhnoyu podvijnoyu zirkoyu i bud yaki dvi zori yaki takim chinom vzayemopov yazani utvoryuyut podvijnu zoryanu sistemu yaku mi zaraz rozglyanemo Za suchasnim viznachennyam termin podvijna zorya yak pravilo obmezhenij parami zir yaki obertayutsya navkolo zagalnogo centru mas Podvijni yaki mozhna rozrizniti za dopomogoyu teleskopa abo interferometrichnih metodiv vidomi yak vizualno podvijni Dlya bilshosti vidomih vizualno podvijnih zir she ne sposterigalosya povnogo obertu Lishe yak voni proshli po vignutij traektoriyi abo chastkovij duzi Termin podvijna zorya angl binary star inodi pomilkovo vzhivayut shodo parnih zir angl double star yaki roztashovani na neboshili poruch V astronomiyi yih nazivayut optichnimi parami Optichni pari mozhut buti yak spravzhnimi podvijnimi sistemami tak i prosto dvoma zoryami sho na neboshili roztashovani poruch ale v prostori perebuvayut daleko odna vid odnoyi na riznij vidstani vid Soncya optichno podvijnimi zoryami Iz chasiv vinahodu teleskopa bulo viyavleno bagato optichnih par Ranni prikladi vklyuchayut Micar ta Akruks Micar u Velikij Vedmedici buv pomichenij podvijnim Dzhovanni Battistoyu Richcholi v 1650 r i mozhlivo ranishe Benedetto Kastelli ta Galileo Yaskrava pivdenna zirka Akruks u Pivdennomu Hresti bula viznachena yak podvijna otcem Fontene v 1685 r Dzhon Michell buv pershim hto pripustiv sho optichni pari mozhut buti fizichno pov yazanimi 1767 roku vin dijshov visnovku sho jmovirnist vipadkovogo roztashuvannya na neboshili dvoh zir poryad mala Vilyam Gershel pochav sposterigati za optichnimi parami v 1779 roci i nezabarom opublikuvav katalog blizko 700 optichnih par Do 1803 r vin sposterigav zmini vidnosnih polozhen kilkoh optichnih par zir protyagom 25 rokiv i dijshov visnovku sho voni mayut buti podvijnimi sistemami odnak persha orbita podvijnoyi zori bula obchislena lishe v 1827 koli Feliks Savari obchisliv orbitu Velikoyi Vedmedici Vidtodi bulo katalogizovano ta vimiryano she bagato optichnih par zir Na pochatku XX go storichchya Vashingtonskij katalog parnih zir mistiv ponad 100 000 par vklyuchayuchi yak optichno podvijni tak i vizualno podvijni Orbiti vidomi lishe dlya kilkoh tisyach iz cih par a dlya bilshosti z nih ne nevidomo chi to vizualno podvijni zori chi lishe optichno podvijni Ce mozhna viznachiti sposterigayuchi vidnosnij ruh par Yaksho ruh ye chastinoyu orbiti abo yaksho zori mayut podibni radialni shvidkosti j riznicya yih vlasnih ruhiv nevelika porivnyano zi spilnim vlasnim ruhom para imovirno fizichna Odne iz zavdan yake zalishayetsya dlya vizualnih sposterigachiv podvijnih zir otrimati dostatnyu kilkist sposterezhen shob dovesti abo sprostuvati gravitacijnij zv yazok u pari KlasifikaciyaZa metodami viyavlennya Za metodami viyavlennya podvijnosti sistemi podilyayut na taki grupi Vizualno podvijni zori Podvijni zori yaki mozhna pobachiti okremo odnu vid odnoyi nazivayut vizualno podvijnimi Dlya cih zir vdayetsya viznachiti zminu z chasom pozicijnogo kuta ta ociniti period obertannya Takoyu zoreyu ye Sirius sho skladayetsya z komponentiv A i B yaki mozhna rozrizniti za dopomogoyu dosit potuzhnogo teleskopa Sered nih vidilyayut pidgrupu astrometrichno podvijnih zir yaki mayut spilni vlasni ruhi Yaksho podvijna zorya maye znachnij vlasnij ruh to mozhna sposterigati periodichni vidhilennya trayektoriyi ruhu golovnoyi zori vid pryamoyi liniyi Odnak komponenti bilshosti podvijnih sistem zanadto blizki odna do odnoyi a sami voni duzhe viddaleni vid Sonyachnoyi sistemi cherez sho yih nemozhlivo rozrizniti navit za dopomogoyu najpotuzhnishih teleskopiv Inodi yih podvijnist mozhlivo viyaviti za inshimi oznakami Zatemnyuvano podvijni zori Dokladnishe Zatemnyuvani zori Ilyustraciya zatemnen u podvijnij sistemi U tih vipadkah koli Zemlya roztashovana poblizu ploshini orbiti zir mozhut sposterigatisya periodichni zatemnennya odniyeyi zori inshoyu sho viglyadaye yak periodichni zmini blisku Zazvichaj sposterigayetsya dva zmenshennya yaskravosti protyagom odnogo ciklu Menshe znizhennya koli yaskravisha zorya zakrivaye vid nas bilsh tmyanu i silnishe padinnya vidimoyi zoryanoyi velichini koli vidbuvayetsya navpaki Najvidomishoyu zoreyu takogo tipu ye Algol Spektralno podvijni zori Sposterigayutsya zavdyaki periodichnim zsuvam spektralnih linij Za fizichnimi harakteristikami sistem Za miroyu zapovnennya porozhnin Rosha podvijni sistemi podilyayut na taki tipi Rozdileni sistemi angl detached binaries D obidvi zori ne zapovnili svoyi porozhnini Rosha Priplivni vikrivlennya neveliki zori zberigayut kulyastu formu Napivrozdileni sistemi semi detached binaries SD lishe odna iz zir zapovnila svoyu porozhninu Rosha Rechovina ciyeyi zori cherez vnutrishnyu tochku Lagranzha pochinaye peretikati na yiyi suputnika forma zori vikrivlyuyetsya Kontaktni sistemi contact binaries C obidvi zori zapovnili svoyi porozhnini Rosha voni mayut vikrivlenu elipsoyidalnu formu inodi vsya sistema zanurena v spilnu obolonku Cya klasifikaciya zoseredzhuyetsya na fizichnih harakteristikah sistemi ta ne zalezhit vid sposobu yiyi viyavlennya Gravitacijna vzayemodiya mizh komponentamiPodvijni zori utrimuyutsya razom vzayemnim tyazhinnyam Obidvi zori podvijnoyi sistemi obertayutsya eliptichnimi orbitami navkolo spilnogo centru mas cih zir Yaksho vidstan mizh komponentami duzhe velika orbitalnij period mozhe vimiryuvatisya rokami inkoli stolittyami Dlya tisnih sistem yih orbitalnij period mozhe stanoviti lishe kilka godin Yaksho dosit masivni zori obertayutsya na blizkij vidstani odna vid odnoyi stayut pomitnimi relyativistski efekti taki yak zsuv periastra ta zmenshennya orbitalnogo periodu vnaslidok viprominyuvannya sistemoyu gravitacijnih hvil ostannye prizvodit do togo sho zreshtoyu dvi zori zillyutsya v odnu Komponenti podvijnih zirYe rizni podvijni zori buvayut dvi shozhi zori u pari a ye rizni zazvichaj ce chervonij gigant ta bilij karlik Ale nezalezhno vid svogo tipu ci zori najkrashe piddayutsya vivchennyu analizuyuchi yih vzayemodiyu vchenim vdayetsya z yasuvati majzhe vsi parametri vklyuchayuchi masu formu orbit i navit harakteristiki blizko roztashovanih do nih zir Zazvichaj ci zori mayut desho vityagnutu formu vnaslidok vzayemnogo tyazhinnya Priblizno polovina vsih zir nashoyi Galaktiki nalezhit do podvijnih sistem dzherelo otzhe podvijni zori yaki obertayutsya odna navkolo inshoyi yavishe duzhe poshirene Osoblivosti evolyuciyiNalezhnist do podvijnoyi sistemi duzhe vplivaye evolyuciyu zir osoblivo koli voni perebuvayut blizko odna do odnoyi Protyagom svogo isnuvannya zorya zminyuye svoyi rozmiri I yaksho dvi zori perebuvayut poryad to odna z nih zapovnivshi svoyu porozhninu Rosha pochne vtrachati rechovinu Potoki rechovini sho ruhayutsya vid odniyeyi zori do inshoyi prizvodyat do spalahiv takih yak vibuhi novih i nadnovih zir i po suti ye mizhzoryanim vitrom Mozhlivist isnuvannya planet u sistemah podvijnih i kratnih zir dovgij chas vvazhalasya vkraj malojmovirnoyu Prote v 90 h rokah podibni ob yekti pochali vidkrivati masovo Najbilsha dzherelo kilkist vidomih planet navkolo 55 Raka A 5 planet Div takozhAkreciya Podvijnij asteroyid Kratna zorya Sercebittya zirok Tisna podvijna sistema Podvijnij pulsarPrimitkiNavedenij podil na grupi desho umovnij oskilki podvijni sistemi mozhna vivchati kilkoma metodami odnochasno DzherelaAitken Robert Grant 1964 The Binary Stars English New York Dover Herschel William 1802 Catalogue of 500 New Nebulae Nebulous Stars Planetary Nebulae and Clusters of Stars with Remarks on the Construction of the Heavens English London Philosophical Transactions of the Royal Society of London s 477 528 Heintz Wulff D Wulff Dieter 1978 Double stars Dordrecht Holland D Reidel Pub Co ISBN 90 277 0885 1 OCLC 3913234 Heintz Wulff D Wulff Dieter 1978 Double stars Dordrecht Holland D Reidel Pub Co ISBN 90 277 0885 1 OCLC 3913234 Optichna para Astronomichnij enciklopedichnij slovnik za zag red I A Klimishina ta A O Korsun Lviv Golov astronom observatoriya NAN Ukrayini Lviv nac un t im Ivana Franka 2003 S 332 ISBN 966 613 263 X Giovanni Battista Riccioli Bononiae 1651 Vol 1 part 1 p 422 Almagestum Novum Ex typographia haeredis Victorij Benatij Ondra Leos A New View of Mizar Procitovano 26 travnya 2007 Argyle Robert W 2004 Observing and measuring visual double stars London Springer ISBN 1 85233 860 1 OCLC 56342395 Michell John 1767 An Inquiry into the Probable Parallax and Magnitude of the Fixed Stars from the Quantity of Light Which They Afford us and the Particular Circumstances of Their Situation by the Rev John Michell B D F R S Philosophical Transactions s 249 250 XV Account of the changes that have happened during the last twenty five years in the relative situation of double stars with an investigation of the cause to which they are owing Philosophical Transactions of the Royal Society of London angl T 93 31 grudnya 1803 s 339 382 doi 10 1098 rstl 1803 0015 ISSN 0261 0523 Procitovano 9 grudnya 2020 French astronomers visual double stars and the double stars working group of the Societe Astronomique de France E Soulie 1997 The Third Pacific Rim Conference on Recent Development of Binary Star Research ASP Conference Series s 291 294 Brian D Mason Gary L Wycoff and William I Hartkopf 2008 The Washington Double Star Catalog United States Naval Observatory Astrometry Department William I Hartkopf and Brian D Mason 2008 Sixth Catalog of Orbits of Visual Binary Stars United States Naval Observatory Brian D Mason Gary L Wycoff and William I Hartkopf 2008 The Washington Double Star Catalog United States Naval Observatory Podvijni sistemi Astronomichnij enciklopedichnij slovnik za zag red I A Klimishina ta A O Korsun Lviv Golov astronom observatoriya NAN Ukrayini Lviv nac un t im Ivana Franka 2003 S 364 ISBN 966 613 263 X Baza danih pozasonyachnih ob yektiv SIMBAD Arhiv originalu za 24 chervnya 2013 Procitovano 16 zhovtnya 2009 angl PosilannyaVikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Podvijni zori I A Klimishin V V Telnyuk Adamchuk Shkilnij astronomichnij dovidnik K 1990 ISBN 5 330 01188 4 BinSim Binary Star Visualisations Software