Кучаське (Кочоське, Турфанське, Гаочанське) ідикутство — середньовічна уйгурська феодальна держава в Центральній Азії. Найбільшого піднесення набула у IX—X ст. У XII ст. визнало зверхність західних киданів. 1209 року підкорилася монголам. 1389 року була знищена Могулістаном.
ᠦᠶᠭᠦᠷ Кучаське ідикутство | ||||
| ||||
![]() | ||||
Столиця | Дуньхуан (843—867) Гаочан | |||
Мови | тохарські | |||
Релігії | маніхейство буддизм несторіанство | |||
Форма правління | монархія | |||
ідикут | ||||
Історія | ||||
- Засноване | 843 | |||
- підкорено Могулістаном | 1389 | |||
|
Історія
Після розгрому Уйгурського каганату киргизами в 840 році 15 родів на чолі з втекли до карлуків. У 843 році вони перебралися до Дуньхуана, де заснували свою державу. Але водночас уйгури визнають зверхність Киргизького каганату.
У 2-й половині 840-х років, скориставшись розпадом Тибетської імперії після вбивства цемпо Дарми, було приєднано оази Карашар і Куча.
У 866 року очільник одного з племен тєле — пугу — Пугу Джунь (в китайських джерелах Баку Чін) повалив правителя Манлі, заснувавши власну династію. Столицю було перенесено до Гаочану. З огляду на це низка дослідників розділяє Кучаську (Дуньхуанську) державу 843—866 років й засновану Пугу Гаочанське (Турфанську) державу.
Пугу Джунь прийняв титул кагана. Протягом наступних років держава розширювалася. З огляду на складнощі в імперії Тан до 876 року вдалося захопити міста Бешбалик, Чанбалік (поблизу сучасного Урумчі), Бугур, Ічжоу, що входили до військового танського округу Ґуї-і (контролював коридор Хесі). До 887 року більшість уйгурів переходить до осілого способу життя.
На початку 900-х років звільняється від киргизької залежності. З 940-х років держава починає зазнавати нападів Караханідів, що вели війну з ідикутами під прапором боротьби проти невірних («тат»), немусульман. Також Куча змушена була протистояти вторгненню тангутів. Для протистояння мусульманам було укладено союз з буддистами Хотану. У 984 році встановлено дипломатичні відносини з імперією Сун.
1006 року після падіння Хотану становище уйгурів погіршилося. Невдовзі ідикути визнали зверхність Караханідів. 1128 року стає васалом держави Західне Ляо. Поступово уйгури з Кучи зайняли важливе становище в бюрократичній ієрархії цієї держави. 1205 року під час війни Західного Ляо з Хорезмом ідикутство повстало. 1209 року добровільно визнає зверхність монгольського кагана Чингізхана.
У 1260 році ідикут Мамурак-тегін підтримав Угедеїда Хайду проти монгольського кагана Хубілая. За це у 1266 року ідикутство зазнало плюндрування, а його правителя було страчено. З цього часу держава стає вірним васалом імперії Юань. Втім в Бешбалику було створено військове китайське поселення, а поблизу міста Куча розташувалися загони алан і монголів.
1318 року визнає зверхність Чагатайського улуса. Втім послаблення останнього в наступні роки не сильно обтяжувало даниною ідикутів. Але всеж у 1335 році ліквідовано чагатайським військом.
Проте у 1340-х роках ідикутство відновило своє існування. У 1350-х роках визнало зверхність ханів Могулістану. Ідикути використовували боротьбу в ханстві, а потім між Тимуридами і Могулістаном для збереження державного статусу. Втім 1389 року хан Хизр-Ходжа остаточно знищив ідикутство, всьому населенню наказав навернутися до ісламу. Ті, хто не підкорився, втекли до Тибету чи Китаю.
Територія і населення
Охоплювало землі Східного Туркестану (Турфан, Кумул, Карашар, Куча, Ілі, Кашгар) та область Ганьсу.
Спочатку значний відсоток складали тюркські народи, насамперед тохари, іраномовні согдійці, а також китайці. З часом вони усі були асимільовані уйгурами. Внаслідок цього з'явилися турфанські уйгури.
Устрій
На чолі стояв ідикут або ідук-кут (варіанти перекладу — «святе багатство»; «слава»; «володар удачі») з уйгурської династії Едіз, потім роду Пугу. Втім можливо це був духовний титул, а політичним або військовим — каган. 1308 року юаньський імператор Аюрбарібада надав ідикутам титул вана Гаочана.
Ідикут мав вищу політичну, військову, судову, владу. Особливий статус мали діти ідикута — катуна і тегін. Катуни мали право на власне майно. а тегіни обміймали державні посади, були намісниками, очолювали посольства.
Для виконання доручень кагана було 9 візирів. Важливу роль відігравали ячілі (очільники податкових відомст підлеглих володінь). За ними слідували «тархан» (очільник великих військових підрозділів)), туман елчі (голова тумену та загону в 10 тис. вояків), тузлук (суддя), тутук (голова торговельних караванів); чікі (скарбник); окан кескучі (розподільник річкової води); сунчі (розподільник води); сужан (вождь племені, аксакал роду і відповідальний за збір податків).
Літньою толицею був Гаочан (відомий також як Кара-Ходжа), зимовою — Бешбалик.
Ідикути
- Пан-тегін (850—854
- Манлі (854—866)
- Пугу Джунь (866—871)
- невідомі
- Ірдімін-хан (940—948)
- Арслан-хан (948—985)
- невідомі
- Більге (1126 — д/н)
- невідомі
- Ісен Томур (?)
- невідомі
- Клич-Кара (?)
- Баурчук Арт-тегін (1208—1235)
- Кусмайн (Кесмез) (1235—1245)
- Салун-тегін (1246—1255)
- Огрунч-тегін (1255—1265)
- Мамурак-тегін (1265—1266)
- Кускар-тегін (1266—1276)
- Негуріл-тегін (1276—1318)
- Тамір-буга (1318—1327)
- Сунґі-тегін (1327—1331)
- Тайпан (1331—1335)
- Єлу-Темур (1335—1353)
- Санґе 1353 — д/н)
- невідомі
Економіка
Основу становили землеробство, ремісництво, скотарство торгівля. Сільське господарство було доволі розвинене, особливо садівництво. Цьомус прияли кліматичні та географічні умови. Тут вирощували 5 видів зерна (пшениця, рис, просо і ін.), різні овочі. У Турфанській долині поширене було виноградарство, зякого вироблялося вино. Крім того, вирощували персики, груші, абрикоси, гранат тощо. Важливими галузями були бавовництво і шовоководство.
Вироблялося багато бавовняних і шовкових тканин, відбувалася обробка шкір і хутра. Уйгури були вмілими майстрами пошиття одягу і взуття зі шкіри та вироблення військових споряджень
З огляду на те, що ідикутсво контролювало центральну частину торгового шляху, який тягнувся від Китаю до Каспійського моря, що сприяло зовнішній і посередницькій торгівлі. Важливим напрямком збуту був Китай. Сюди вивозили велику кількість продуктів місцевого виробництва та краму, виробленого в інших державах. Торгівля також велася в державах Західна Ляо, Сі Ся.
Культура
Продовжуючи китайські традиції продовжувався випуск римованого словника «Цєюнь», алеуйгури розробили власну вимову китайських ієрогліфів. Використовувалася праця Тисячослів. Було розроблено староуйгурську абетку, засновану на согдійському письмі (пов'язане з сирійським письмом), але на відміну від горизонтального положення знаків застосовувався вертикальний (на кшталт китайського). Підкорившись монголам, уйгури перейшли на службу монгольським каганам як чиновники, надавши знання, яких спочатку не вистачало неписьменним кочівникам. Уйгурське письмо перетворилося на широкозастосовану писемність в Євразії. Монгольські народи сприймали вивчення уйгурской писемності та мови як найвищу точку своєї культури.
За часів ідикутства були створені численні літературні твори: вірші, пісні, прислів'я, байки, приказки, релігійні перекази, драми, а також буддійські номи і твори маніхейського змісту. Поезія займала особливо важливе місце. Вірші уйгурською мовою відображали реальне життя і булм присвячені найрізноманітнішим аспектам світського життя. Шинко Шелі Тутун є найвідомішим письменником і перекладачем того часу. Він перевів уйгурською мовою буддійські номи і твори, зокрема «Алтун ярук», «Життєпис Сюаньцзана». В тойже час драми мали завжди релігійне спрямування. Драматичні спектаклі ставилися для розваги під час релігійних свят. Значним зразком Кучаської уйгурської драматургії того часу є «Майтрі сіміт».
Основними реглігіями були маніхейство (серед уйгурів), буддизм (серед уйгурів, китайців і согдійців) та несторіанство (серед согдійців). Поступово буддизм став переважаючим, насамперед серед знаті, торгівців та ремісників. Наприкінці Х ст. в одному лише місті Куча було 50 буддійських храмів, де існували школи. Уйгурские буддисти поширювали свою релігію на навколишні землі. Продовжувалася традиція створення буддистських статуй і фресок в місцині Безеклік, започатковане ще за согдійців. Ідикути підтримували створення багатьох храмів в печерах.
Було високо розвинене мистецтво музики і танцю, насамперед в оазі Куча. Були поширені різні музичні інструменти, сформована музична система і створені свої способи і правила виконання музики. Склад музичних інструментів уйгурів відрізнявся великою різноманітністю. Серед них важливе місце займали «піпа» і «конгху». Багато музиків, які виросли в цьому районі, поширювали своє мистецтво у Китаї, Японії, Кореї та інших держвах Східної Азії.
Джерела
- Bughra, Imin (1983), The history of East Turkestan, Istanbul: Istanbul publications
- Barfield, Thomas (1989), The Perilous Frontier: Nomadic Empires and China, Basil Blackwell
- Millward, James A. (2007), Eurasian Crossroads: A History of Xinjiang, Columbia University Press
- Xiong, Victor (2008), Historical Dictionary of Medieval China, United States of America: Scarecrow Press, Inc.,
- Golden, Peter B. (2011), Central Asia in World History, Oxford University Press
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Kuchaske Kochoske Turfanske Gaochanske idikutstvo serednovichna ujgurska feodalna derzhava v Centralnij Aziyi Najbilshogo pidnesennya nabula u IX X st U XII st viznalo zverhnist zahidnih kidaniv 1209 roku pidkorilasya mongolam 1389 roku bula znishena Mogulistanom ᠦᠶᠭᠦᠷ Kuchaske idikutstvo 843 1389 Turfanske idikutstvo istorichni kordoni na karti Stolicya Dunhuan 843 867 Gaochan Movi toharski Religiyi manihejstvo buddizm nestorianstvo Forma pravlinnya monarhiya idikut Istoriya Zasnovane 843 pidkoreno Mogulistanom 1389 Vikishovishe maye multimedijni dani za temoyu Kucha idikutstvo IstoriyaPislya rozgromu Ujgurskogo kaganatu kirgizami v 840 roci 15 rodiv na choli z vtekli do karlukiv U 843 roci voni perebralisya do Dunhuana de zasnuvali svoyu derzhavu Ale vodnochas ujguri viznayut zverhnist Kirgizkogo kaganatu U 2 j polovini 840 h rokiv skoristavshis rozpadom Tibetskoyi imperiyi pislya vbivstva cempo Darmi bulo priyednano oazi Karashar i Kucha U 866 roku ochilnik odnogo z plemen tyele pugu Pugu Dzhun v kitajskih dzherelah Baku Chin povaliv pravitelya Manli zasnuvavshi vlasnu dinastiyu Stolicyu bulo pereneseno do Gaochanu Z oglyadu na ce nizka doslidnikiv rozdilyaye Kuchasku Dunhuansku derzhavu 843 866 rokiv j zasnovanu Pugu Gaochanske Turfansku derzhavu Pugu Dzhun prijnyav titul kagana Protyagom nastupnih rokiv derzhava rozshiryuvalasya Z oglyadu na skladnoshi v imperiyi Tan do 876 roku vdalosya zahopiti mista Beshbalik Chanbalik poblizu suchasnogo Urumchi Bugur Ichzhou sho vhodili do vijskovogo tanskogo okrugu Guyi i kontrolyuvav koridor Hesi Do 887 roku bilshist ujguriv perehodit do osilogo sposobu zhittya Na pochatku 900 h rokiv zvilnyayetsya vid kirgizkoyi zalezhnosti Z 940 h rokiv derzhava pochinaye zaznavati napadiv Karahanidiv sho veli vijnu z idikutami pid praporom borotbi proti nevirnih tat nemusulman Takozh Kucha zmushena bula protistoyati vtorgnennyu tangutiv Dlya protistoyannya musulmanam bulo ukladeno soyuz z buddistami Hotanu U 984 roci vstanovleno diplomatichni vidnosini z imperiyeyu Sun 1006 roku pislya padinnya Hotanu stanovishe ujguriv pogirshilosya Nevdovzi idikuti viznali zverhnist Karahanidiv 1128 roku staye vasalom derzhavi Zahidne Lyao Postupovo ujguri z Kuchi zajnyali vazhlive stanovishe v byurokratichnij iyerarhiyi ciyeyi derzhavi 1205 roku pid chas vijni Zahidnogo Lyao z Horezmom idikutstvo povstalo 1209 roku dobrovilno viznaye zverhnist mongolskogo kagana Chingizhana U 1260 roci idikut Mamurak tegin pidtrimav Ugedeyida Hajdu proti mongolskogo kagana Hubilaya Za ce u 1266 roku idikutstvo zaznalo plyundruvannya a jogo pravitelya bulo stracheno Z cogo chasu derzhava staye virnim vasalom imperiyi Yuan Vtim v Beshbaliku bulo stvoreno vijskove kitajske poselennya a poblizu mista Kucha roztashuvalisya zagoni alan i mongoliv 1318 roku viznaye zverhnist Chagatajskogo ulusa Vtim poslablennya ostannogo v nastupni roki ne silno obtyazhuvalo daninoyu idikutiv Ale vsezh u 1335 roci likvidovano chagatajskim vijskom Prote u 1340 h rokah idikutstvo vidnovilo svoye isnuvannya U 1350 h rokah viznalo zverhnist haniv Mogulistanu Idikuti vikoristovuvali borotbu v hanstvi a potim mizh Timuridami i Mogulistanom dlya zberezhennya derzhavnogo statusu Vtim 1389 roku han Hizr Hodzha ostatochno znishiv idikutstvo vsomu naselennyu nakazav navernutisya do islamu Ti hto ne pidkorivsya vtekli do Tibetu chi Kitayu Teritoriya i naselennyaOhoplyuvalo zemli Shidnogo Turkestanu Turfan Kumul Karashar Kucha Ili Kashgar ta oblast Gansu Spochatku znachnij vidsotok skladali tyurkski narodi nasampered tohari iranomovni sogdijci a takozh kitajci Z chasom voni usi buli asimilovani ujgurami Vnaslidok cogo z yavilisya turfanski ujguri UstrijNa choli stoyav idikut abo iduk kut varianti perekladu svyate bagatstvo slava volodar udachi z ujgurskoyi dinastiyi Ediz potim rodu Pugu Vtim mozhlivo ce buv duhovnij titul a politichnim abo vijskovim kagan 1308 roku yuanskij imperator Ayurbaribada nadav idikutam titul vana Gaochana Idikut mav vishu politichnu vijskovu sudovu vladu Osoblivij status mali diti idikuta katuna i tegin Katuni mali pravo na vlasne majno a tegini obmijmali derzhavni posadi buli namisnikami ocholyuvali posolstva Dlya vikonannya doruchen kagana bulo 9 viziriv Vazhlivu rol vidigravali yachili ochilniki podatkovih vidomst pidleglih volodin Za nimi sliduvali tarhan ochilnik velikih vijskovih pidrozdiliv tuman elchi golova tumenu ta zagonu v 10 tis voyakiv tuzluk suddya tutuk golova torgovelnih karavaniv chiki skarbnik okan keskuchi rozpodilnik richkovoyi vodi sunchi rozpodilnik vodi suzhan vozhd plemeni aksakal rodu i vidpovidalnij za zbir podatkiv Litnoyu toliceyu buv Gaochan vidomij takozh yak Kara Hodzha zimovoyu Beshbalik Idikuti Pan tegin 850 854 Manli 854 866 Pugu Dzhun 866 871 nevidomi Irdimin han 940 948 Arslan han 948 985 nevidomi Bilge 1126 d n nevidomi Isen Tomur nevidomi Klich Kara Baurchuk Art tegin 1208 1235 Kusmajn Kesmez 1235 1245 Salun tegin 1246 1255 Ogrunch tegin 1255 1265 Mamurak tegin 1265 1266 Kuskar tegin 1266 1276 Neguril tegin 1276 1318 Tamir buga 1318 1327 Sungi tegin 1327 1331 Tajpan 1331 1335 Yelu Temur 1335 1353 Sange 1353 d n nevidomiEkonomikaOsnovu stanovili zemlerobstvo remisnictvo skotarstvo torgivlya Silske gospodarstvo bulo dovoli rozvinene osoblivo sadivnictvo Comus priyali klimatichni ta geografichni umovi Tut viroshuvali 5 vidiv zerna pshenicya ris proso i in rizni ovochi U Turfanskij dolini poshirene bulo vinogradarstvo zyakogo viroblyalosya vino Krim togo viroshuvali persiki grushi abrikosi granat tosho Vazhlivimi galuzyami buli bavovnictvo i shovokovodstvo Viroblyalosya bagato bavovnyanih i shovkovih tkanin vidbuvalasya obrobka shkir i hutra Ujguri buli vmilimi majstrami poshittya odyagu i vzuttya zi shkiri ta viroblennya vijskovih sporyadzhen Z oglyadu na te sho idikutsvo kontrolyuvalo centralnu chastinu torgovogo shlyahu yakij tyagnuvsya vid Kitayu do Kaspijskogo morya sho spriyalo zovnishnij i poserednickij torgivli Vazhlivim napryamkom zbutu buv Kitaj Syudi vivozili veliku kilkist produktiv miscevogo virobnictva ta kramu viroblenogo v inshih derzhavah Torgivlya takozh velasya v derzhavah Zahidna Lyao Si Sya KulturaProdovzhuyuchi kitajski tradiciyi prodovzhuvavsya vipusk rimovanogo slovnika Cyeyun aleujguri rozrobili vlasnu vimovu kitajskih iyeroglifiv Vikoristovuvalasya pracya Tisyachosliv Bulo rozrobleno staroujgursku abetku zasnovanu na sogdijskomu pismi pov yazane z sirijskim pismom ale na vidminu vid gorizontalnogo polozhennya znakiv zastosovuvavsya vertikalnij na kshtalt kitajskogo Pidkorivshis mongolam ujguri perejshli na sluzhbu mongolskim kaganam yak chinovniki nadavshi znannya yakih spochatku ne vistachalo nepismennim kochivnikam Ujgurske pismo peretvorilosya na shirokozastosovanu pisemnist v Yevraziyi Mongolski narodi sprijmali vivchennya ujgurskoj pisemnosti ta movi yak najvishu tochku svoyeyi kulturi Za chasiv idikutstva buli stvoreni chislenni literaturni tvori virshi pisni prisliv ya bajki prikazki religijni perekazi drami a takozh buddijski nomi i tvori manihejskogo zmistu Poeziya zajmala osoblivo vazhlive misce Virshi ujgurskoyu movoyu vidobrazhali realne zhittya i bulm prisvyacheni najriznomanitnishim aspektam svitskogo zhittya Shinko Sheli Tutun ye najvidomishim pismennikom i perekladachem togo chasu Vin pereviv ujgurskoyu movoyu buddijski nomi i tvori zokrema Altun yaruk Zhittyepis Syuanczana V tojzhe chas drami mali zavzhdi religijne spryamuvannya Dramatichni spektakli stavilisya dlya rozvagi pid chas religijnih svyat Znachnim zrazkom Kuchaskoyi ujgurskoyi dramaturgiyi togo chasu ye Majtri simit Osnovnimi regligiyami buli manihejstvo sered ujguriv buddizm sered ujguriv kitajciv i sogdijciv ta nestorianstvo sered sogdijciv Postupovo buddizm stav perevazhayuchim nasampered sered znati torgivciv ta remisnikiv Naprikinci H st v odnomu lishe misti Kucha bulo 50 buddijskih hramiv de isnuvali shkoli Ujgurskie buddisti poshiryuvali svoyu religiyu na navkolishni zemli Prodovzhuvalasya tradiciya stvorennya buddistskih statuj i fresok v miscini Bezeklik zapochatkovane she za sogdijciv Idikuti pidtrimuvali stvorennya bagatoh hramiv v pecherah Bulo visoko rozvinene mistectvo muziki i tancyu nasampered v oazi Kucha Buli poshireni rizni muzichni instrumenti sformovana muzichna sistema i stvoreni svoyi sposobi i pravila vikonannya muziki Sklad muzichnih instrumentiv ujguriv vidriznyavsya velikoyu riznomanitnistyu Sered nih vazhlive misce zajmali pipa i konghu Bagato muzikiv yaki virosli v comu rajoni poshiryuvali svoye mistectvo u Kitayi Yaponiyi Koreyi ta inshih derzhvah Shidnoyi Aziyi DzherelaBughra Imin 1983 The history of East Turkestan Istanbul Istanbul publications Barfield Thomas 1989 The Perilous Frontier Nomadic Empires and China Basil Blackwell Millward James A 2007 Eurasian Crossroads A History of Xinjiang Columbia University Press Xiong Victor 2008 Historical Dictionary of Medieval China United States of America Scarecrow Press Inc ISBN 978 0810860537 Golden Peter B 2011 Central Asia in World History Oxford University Press