Джордж Ґренвілл (англ. George Grenville, 14 жовтня 1712 — 13 листопада 1770) — британський державний діяч вігів, який досяг посади прем'єр-міністра Великої Британії. У 1762—1763 роках недовго займав посаду Першого лорда Адміралтейства. Прослуживши в уряді упродовж відносно короткого періоду у 7 років, став 8-м Прем'єр-міністром Великої Британії (1763—1765). Був одним з небагатьох прем'єр-міністрів (серед яких також Вільям Пітт молодший, Вінстон Черчилль, Джордж Каннінг, Спенсер Персіваль і Вільям Гладстон), які ніколи не мали звання пера.
Джордж Ґренвілл George Grenville | |||
![]() | |||
![]() | |||
| |||
---|---|---|---|
16 квітня 1763 — 13 липня 1765 | |||
Монарх: | Георг III | ||
Попередник: | Джон Стюарт, 3-й граф Б'ют | ||
Наступник: | Чарльз Вотсон-Вентворт | ||
| |||
16 квітня 1763 — 16 липня 1765 | |||
Монарх: | Георг III | ||
Попередник: | |||
Наступник: | |||
Народження: | 14 жовтня 1712[1][2][…] Вестмінстер, Великий Лондон, Лондон[d], Англія, Королівство Велика Британія | ||
Смерть: | 13 листопада 1770[1][2][…] (58 років) Лондон, Королівство Велика Британія | ||
Поховання: | d | ||
Країна: | Королівство Велика Британія | ||
Релігія: | Англіканська церква | ||
Освіта: | Крайст Черч і Ітонський коледж[4] | ||
Партія: | Віги | ||
Батько: | Річард Ґренвілл[5] | ||
Мати: | d[5] | ||
Шлюб: | d[5] | ||
Діти: | Джордж Наджент-Темпл-Ґренвілл, 1-й маркіз Бекінгем[5], Томас Ґренвілл[5], d[5], Вільям Ґренвілл[5], d[6][5], d[6] і d[6] | ||
|
Біографія
Ґренвілл народився у впливовій політичній сім'ї та вперше потрапив до парламенту в 1741 році як член парламенту від Бекінгема. Він з'явився як один із «виводку Кобгема» (англ. Cobham's Cubs), групи молодих членів парламенту, пов'язаних з лордом Кобгемом.
У 1754 році Ґренвілл став , і займав цю посаду двічі до 1761 року. У жовтні 1761 року він вирішив залишитися в уряді та прийняв нову роль пішовши на розрив зі своїм зятем і політичним союзником Вільямом Піттом, який пішов у відставку. Згодом новий прем'єр-міністр лорд Б'ют зробив Ґренвілла секретарем північних країн і першим лордом Адміралтейства . 8 квітня 1763 року лорд Б'ют пішов у відставку, і Ґренвілл зайняв посаду прем'єр-міністра. Його уряд намагався взяти державні витрати під контроль і проводив рішучу зовнішню політику. Його найвідомішою політикою є Закон про державні гербові збори, давній податок у Великій Британії, який Ґренвілл поширив на колонії в Америці, але який викликав широку опозицію в американських колоніях Британії та пізніше був скасований. У Ґренвілла були дедалі напружені стосунки зі своїми колегами та королем. У 1765 році Георг III відправив його у відставку і заміненив на лорда Рокінгема. Протягом останніх п'ятьох років свого життя Ґренвілл очолював групу своїх прихильників в опозиції та влаштував публічне примирення з Піттом.
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpODFMelU0TDBkeVpXNTJhV3hzWlY5aGNtMXpMbk4yWnk4eU1qQndlQzFIY21WdWRtbHNiR1ZmWVhKdGN5NXpkbWN1Y0c1bi5wbmc=.png)
Молоді роки
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk00TDBkbGIzSm5aVjlIY21WdWRtbHNiR1V1Y0c1bkx6SXlNSEI0TFVkbGIzSm5aVjlIY21WdWRtbHNiR1V1Y0c1bi5wbmc=.png)
Джордж Ґренвілл народився в 14 жовтня 1712 року. Він був другим сином Річарда Ґренвілла та Гестер Темпл (пізніше 1-а графиня Темпл). Він був одним із п’ятьох братів, усі з яких стали депутатами. Його сестра вийшла заміж за провідного політичного діяча Вільяма Пітта. Його старшим братом був Річард Ґренвілл, пізніше 2-й граф Темпл. Батьки планували, що Джордж Ґренвілл стане адвокатом. Ґренвілл здобув освіту в Ітонському коледжі та Крайст-Черчі, Оксфорд, і був покликаний до адвокатури в 1735 році.
Політика
Лояліст
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHdMekJpTDFOMGIzZGxYMDV2Y25Sb1gyWnliMjUwWDJsdVh6RTNOVEJmWW5sZlIyVnZjbWRsWDBKcFkydG9ZVzB1YW5Cbkx6SXlNSEI0TFZOMGIzZGxYMDV2Y25Sb1gyWnliMjUwWDJsdVh6RTNOVEJmWW5sZlIyVnZjbWRsWDBKcFkydG9ZVzB1YW5Cbi5qcGc=.jpg)
Він увійшов до парламенту в 1741 році як один із двох депутатів від Бекінгема і продовжував представляти цей район протягом наступних двадцяти дев'яти років до своєї смерті. Він був розчарований тим, що відмовився від багатообіцяючої юридичної кар’єри через невизначеність опозиційної політики.
У парламенті він підписався на партію «Хлопці-патріоти», яка виступала проти сера Роберта Волпола. Зокрема, він користувався заступництвом , лідера фракції, до якої входили Джордж Ґренвілл, його брат Річард, Вільям Пітт і , які стали відомі як виводок Кобгема .
Приєднується до адміністрації
У грудні 1744 року він став лордом адміралтейства в адміністрації Генрі Пелема. Він об'єднався зі своїм братом Річардом і Вільямом Піттом (який став їхнім шваґром у 1754 році), щоб змусити Пелема підвищити їх, повставши проти його влади та перешкоджаючи бізнесу. У червні 1747 року Ґренвілл став лордом казначейства.
У 1754 році Ґренвілл став і таємним радником. Разом з Піттом та кількома іншими колегами він був звільнений у 1755 році після того, як виступив і проголосував проти уряду під час дебатів щодо нещодавнього договору про субсидії з Росією, який, на їхню думку, був невиправдано дорогим і втягнув Британію в суперечки на континентальній Європі . Опозиція європейській плутанині була наріжним каменем мислення вігів-патріотів.
Він і Пітт приєдналися до опозиції, виступаючи проти уряду Ньюкасла. Ґренвілл і Пітт виступали за створення британського ополчення для забезпечення додаткового війська, а не за залучення найманців з Гессена, за яких платить уряд. У міру погіршення військової ситуації після втрати Менорки уряд дедалі слабшав, доки він не був змушений піти у відставку восени 1756 року.
В уряді з Піттом
Скарбник ВМФ
Тоді Пітт сформував уряд на чолі з герцогом Девонширським. Ґренвілла повернули на посаду скарбника військово-морського флоту, що стало великим розчаруванням, оскільки він очікував отримати більш престижну та прибуткову посаду . Це додало ще одну краплю до ситуації, яку Ґренвілл вважав серією попередніх образ, у яких Пітт та інші обійшли його на посади на користь людей, яких він вважав не більш талановитими, ніж він сам. Відтоді Ґренвілл відчував зростаючу образу на Пітта і зблизився з молодим принцом Уельським і його радником лордом Б’ютом, які обидва тепер були проти Пітта.
У 1758 році, будучи скарбником військово-морського флоту, він представив і провів законопроект, який встановлював більш справедливу систему виплати зарплати морякам і підтримки їхніх сімей під час перебування в морі, яку хвалили за її гуманність, якщо не за її ефективність. Він залишався на посаді в роки британських перемог, зокрема Annus Mirabilis 1759 року, заслуга в якій належала уряду, членом якого він був. Однак його семирічний син помер після тривалої хвороби, і Ґренвілл залишався поруч з ним у їхньому заміському будинку у Воттоні та рідко приїздив до Лондона.
У 1761 році, коли Пітт пішов у відставку через питання війни з Іспанією, і згодом працював лідером палати громад в адміністрації лорда Б'юта. Роль Ґренвілла розглядалася як спроба залучити в уряд когось, тісно пов’язаного з Піттом, щоб запобігти активній протидії Пітту та його прибічникам уряду. Однак незабаром це призвело до конфлікту між Ґренвіллом і Піттом. Ґренвілл також вважався відповідним кандидатом, оскільки його чесна репутація означала, що він користувався лояльністю та повагою серед незалежних депутатів.
Північний секретар
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5sTDBwdmFHNVRkSFZoY25SQ2RYUmxMbXB3Wnk4eU1qQndlQzFLYjJodVUzUjFZWEowUW5WMFpTNXFjR2M9LmpwZw==.jpg)
У травні 1762 року Ґренвілла було призначено Північним секретарем, де він займав дедалі жорсткішу позицію в переговорах з Францією та Іспанією, спрямованих на завершення Семирічної війни.
Ґренвілл вимагав значно більшої компенсації в обмін на повернення британських завоювань, тоді як Б’ют виступав за більш щедру позицію, яка зрештою лягла в основу Паризького договору. Незважаючи на це, Ґренвілл став асоціюватися з Б’ютом, а не з його колишніми політичними союзниками, які ще більше, ніж він, виступали проти мирного договору. У жовтні він став Першіим лордом Адміралтейства. зайняв пост лідера громад і провів мирний договір через парламент.
Позиція Б'юта дедалі слабшала, оскільки він був надзвичайно непопулярним, що призвело до того, що він кілька разів пропонував свою відставку Георгу III. Зрештою, Георг III неохоче прийняв відставку Б'юта і визнав, що ґренвілл має бути його наступником, незважаючи на особисту неприязнь до нього. У квітні 1763 року Ґренвілл став першим лордом казначейства та канцлером казначейства, змінивши Б’юта на посаді першого міністра після того, як Генрі Фокс відмовився від цієї посади.
Прем'єр-міністр
Першим кроком Ґренвілла було судове переслідування Джона Вілкса за публікацію в газеті The North Briton статті, яка висміювала промову короля Георга III, зроблену 23 квітня 1763 року Вілкс був притягнутий до кримінальної відповідальності за «крамольний наклеп» і після дуелі з прихильником Ґренвілла Семюелем Мартіном втік до Франції. Пізніше Вілкс був обраний і переобраний виборчим округом Міддлсекс. Парламент постійно відмовляв йому в допуску до парламенту, і це стало проблемою для кількох наступних урядів.
Оскільки Британія намагалася відшкодувати витрати Семирічної війни і зараз гостро потребувала фінансування для британської армії в американських колоніях, найневідкладнішим завданням Ґренвілла було відновлення фінансів нації. Йому також довелося мати справу з наслідками повстання Понтіака, яке спалахнуло в Північній Америці в 1763 році. Видатні заходи його адміністрації включали судове переслідування Джона Вілкса та ухвалення Закону про американську державну марку 1765 року, що призвело до перших симптомів відчуження між американськими колоніями та Великою Британією.
Акт про печатку
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOWpMMk5pTDBSbFlYUm9YMjltWDNSb1pWOVRkR0Z0Y0Y5QlkzUmZhVzVmWTI5c2IzSXVhbkJuTHpJM05YQjRMVVJsWVhSb1gyOW1YM1JvWlY5VGRHRnRjRjlCWTNSZmFXNWZZMjlzYjNJdWFuQm4uanBn.jpg)
![image](https://www.wikidata.uk-ua.nina.az/image/aHR0cHM6Ly93d3cud2lraWRhdGEudWstdWEubmluYS5hei9pbWFnZS9hSFIwY0hNNkx5OTFjR3h2WVdRdWQybHJhVzFsWkdsaExtOXlaeTkzYVd0cGNHVmthV0V2WTI5dGJXOXVjeTkwYUhWdFlpOHlMekprTDFOMFlXMXdYMEZqZEY4eE56WTFYeTFmVkhKcGRXMXdhRjl2Wmw5QmJXVnlhV05oTG1wd1p5OHlOelZ3ZUMxVGRHRnRjRjlCWTNSZk1UYzJOVjh0WDFSeWFYVnRjR2hmYjJaZlFXMWxjbWxqWVM1cWNHYz0uanBn.jpg)
Один із найвидатніших заходів адміністрації Ґренвілла відбувся в березні 1765 року, коли Ґренвілл опублікував Закон про гербовий знак, прийнятий у листопаді того ж року. Це був ексклюзивний податок, який накладався на колонії в Америці, вимагаючи, щоб документи та газети друкувалися на штампованому папері з Лондона з тисненою податковою маркою, яку потрібно було оплачувати британською валютою. Це було зустрінуте загальним обуренням і призвело до публічних актів непокори та бунтів по всіх колоніях Америки.
Зовнішня політика
У суперечках з Іспанією та Францією Ґренвіллу вдалося забезпечити британські цілі, застосувавши те, що пізніше було названо дипломатією канонерських човнів. Під час його правління міжнародна ізоляція Великої Британії посилилася, оскільки Британія не змогла забезпечити союзи з іншими великими європейськими державами, ситуацію, яку наступні уряди не змогли змінити, що призвело до того, що Британія воювала з кількома країнами під час Війни за незалежність США без головного союзника.
Звільнення
Король робив різні спроби спонукати Пітта прийти йому на допомогу, сформувавши міністерство, але безуспішно, і нарешті звернувся до лорда Рокінґгема. Коли Рокінґгем погодився прийняти посаду, король відправив Ґренвілла у відставку в липні 1765 року. Він більше ніколи не обіймав посади.
Прізвисько «лагідний пастух» отримав за те, що він набридав Палаті, запитуючи знову і знову під час дебатів щодо законопроекту про сидр 1763 року, щоб хтось сказав йому, «куди» закласти новий податок, якщо не покласти на сидр. Пітт насвистував популярну мелодію (від Бойса ) «Лагідний пастух, скажи мені де», розсмішивши депутатів. Хоча мало хто перевершував його у знанні форм палати чи в майстерності адміністративних деталей, йому бракувало такту у поводженні з людьми та справами.
Пізніша кар'єра
Після періоду активної опозиції Міністерству Чатема на чолі з Піттом між 1766 і 1768 роками, Ґренвілл став старшим державним діячем протягом останніх кількох років, намагаючись уникнути зв’язків із будь-якою фракцією чи партією в Палаті громад. Він зміг спостерігати за переобранням своєї основної групи прихильників на загальних виборах 1768 року. Його послідовники включали Роберта Клайва та лорда Джорджа Саквіля, і він отримав підтримку від свого старшого брата лорда Темпла.
Наприкінці 1768 року він помирився з Піттом, і вони об’єднали зусилля, відновивши партнерство, яке розпалося в 1761 році, коли Пітт пішов у відставку з уряду. Ґренвіллу вдалося мобілізувати опозицію під час виборчої суперечки у Міддлсексі.
Ґренвілл притягнув до відповідальності Джона Вілкса, друкарів і авторів за зраду та заколот за публікацію різкої редакційної статті про недавню промову короля Георга III у щотижневому виданні "The North Briton". Після програшу справи Ґренвілл втратив прихильність громадськості, яка вважала цей вчинок спробою змусити замовкнути або контролювати пресу.
Незважаючи на те, що він був особисто проти Вілкса, Ґренвілл вважав спробу уряду заборонити йому членство в Палаті громад неконституційною, і принципово виступав проти неї.
Після вторгнення Франції на Корсику в 1768 році Ґренвілл виступив за надання британській підтримці Корсиканській Республіці. Ґренвілл критикував нездатність втрутитися, і вважав, що така слабкість підбадьорить французів. У Палаті громад він зауважив: «Через страх перед війною ви зробите війну неминучою».
У 1770 році Ґренвіль скерував законопроект про результати суперечливих виборів, головне питання у вісімнадцятому столітті, незважаючи на сильний спротив з боку уряду .
Ґренвілл помер 13 листопада 1770 року у віці 58 років. Його особисті прихильники розділилися після його смерті, і деякі приєдналися до уряду лорда Норта. У довгостроковій перспективі Ґренвіллісти були відроджені Вільямом Піттом Молодшим, який обіймав посаду прем’єр-міністра з 1784 року та домінував у британській політиці до своєї смерті в 1806 році. Власний син Ґренвілла, Вільям Ґренвілл, пізніше ненадовго обіймав посаду прем'єр-міністра.
Посмертний аналіз Джорджа Ґренвілла провів Джон Гантер, який зберіг зразки у своїй колекції, яка згодом стала Гантеріанським музеєм . Подальший аналіз цих зразків, опублікований Королівським коледжем хірургів Англії, показує, що Джордж Ґренвілл був уражений множинною мієломою на момент своєї смерті.
Спадщина
Він був одним із відносно небагатьох прем’єр-міністрів (інші включають Генрі Пелема, Вільяма Пітта Молодшого, Генрі Кемпбелл-Баннермана, Бонара Лоу, Рамзі МакДональда, Невіла Чемберлена, Сер Вінстона Черчилля, Джорджа Каннінга, Спенсера Персевала, Вільяма Еварта Гладстона, Едварда Гіта, Джон Мейджор, Тоні Блер, Гордон Браун, Девід Кемерон, Тереза Мей, Борис Джонсон і Ліз Трасс), які ніколи не приєднувалися до рангу перів.
Місто Ґренвілл, Квебек, було названо на честь Джорджа Ґренвілла. Місто, у свою чергу, є тезкою для Ґренвільського орогенезу, довготривалого мезопротерозойського гороутворення, пов'язаного з утворенням суперконтиненту Родінія. Його видатною властивістю є видатний орогенний пояс, який охоплює значну частину північноамериканського континенту, від Лабрадору до Мексики, і простягається до Шотландії.
Сімейне життя
У 1749 році Ґренвілл одружився (1719 — 5 грудня 1769), донькою сера та онукою герцога Сомерсета . Сомерсет не схвалював їх шлюб і, отже, залишив Єлизаветі лише невелику суму у своєму заповіті.
Подружжя мало чотирьох синів і чотирьох дочок. (В одному звіті говориться, що у них було п’ять дочок).
- Річард Ґренвілл (помер 1759 р.), помер молодим
- Джордж Наджент-Темпл-Ґренвілл, 1-й маркіз Бекінгемський (17 червня 1753 — 11 лютого 1813), батько 1-го герцога Бекінгема і Чандоса
- ( прибл. 1754 — 29 вересня 1830), 21 грудня 1771 вийшла заміж за (1749–1789), і мала восьмеро дітей, шестеро з яких дожили до повноліття.
- Томас Ґренвілл (31 грудня 1755 – 17 грудня 1846), член парламенту та бібліофіл, помер неодруженим
- Елізабет Ґренвілл (24 жовтня 1756 – 21 грудня 1842), вийшла заміж (як його друга дружина) за Джона Пробі, 1-го графа Керісфорта (1751–1828), 12 квітня 1787 і мала трьох дочок
- Вільям Ґренвілл 1-й барон Ґренвілл (25 жовтня 1759 — 12 січня 1834), пізніше прем'єр-міністр
- Кетрін Ґренвілл (1761 – 6 листопада 1796), вийшла заміж за Річарда Невілла-Олдворта (1750–1825), згодом за , 19 червня 1780 року, і мала чотирьох дітей.
- Гестер Ґренвілл (до 1767 – 13 листопада 1847), вийшла заміж за Г’ю Фортеск’ю, 1-го графа Фортеск’ю, 10 травня 1782 року та мала дев’ятьох дітей
На момент його смерті в 1770 році він був імовірним спадкоємцем графства Темпл, яким володів його старший брат Річард (який змінив цей титул своєї матері в 1752 році, але не мав синів). Коли Річард помер у 1779 році, другий (але найстарший із тих, хто вижив) син Джорджа, також Джордж, став третім графом Темплом, а згодом став маркізом Бекінгемським. Його чоловіча лінія збереглася до смерті 3-го герцога Бекінгема і Чандоса в 1889 році.
Див. також
Примітки
- Bibliothèque nationale de France BNF: платформа відкритих даних — 2011.
- Encyclopædia Britannica
- SNAC — 2010.
- http://www.historyofparliamentonline.org/volume/1754-1790/member/grenville-george-1712-70
- Kindred Britain
- Lundy D. R. The Peerage
- . A History of England, by Charles M. Andrews, Professor of History in Bryn Mawr College History. Library 4 History. Архів оригіналу за 26 September 2010. Процитовано 28 жовтня 2010.
- Lawson, p. 3.
- Chisholm, 1911, с. 580.
- Lawson.
- Lawson, pp. 84–87.
- Brown, p. 133.
- Lawson, pp. 110–113.
- Lawson, pp. 107–108.
- Lawson, pp. 108–109.
- Anderson, pp. 487–488.
- George Grenville, Smith Rebellion 1765, Retrieved: 28 October 2010
Sources:
*History of the United States from the Discovery of the American Continent Volume V. Bancroft, George. Little, Brown and Company. Boston, Mass. 1854
*American Leviathan: Empire, Nation and the Revolutionary Frontier. Griffin, Patrick. Hill and Wang A division of Farrar, Straus and Giroux. New York, NY. 2007
* Wilkes, Liberty, and Number 45: The Colonial Williamsburg Official History Site. http://www.history.org/Foundation/journal/summer03/wilkes.cfm
- Marjie Bloy Ph.D., Senior Research Fellow
National University of Singapore - Thomas, p. 114.
- George Grenville (1712–1770). Dr. Bloy, A Web of English History. Процитовано 25 жовтня 2010.
Bibliography of source material:
* Lawson, P. George Grenville: A Political Life. Oxford 1984.
* Wiggin, L. M. The Faction of Cousins: a Political Account of the Grenvilles 1733–1763. New Haven, 1958. - Lawson, p. 149.
- Johnson, p. 297.
- Lawson, p. 273.
- . Britannia.com. Архів оригіналу за 24 September 2010. Процитовано 27 жовтня 2010.
- Thomas, p. 199.
- Lawson, pp. 285–286.
- Spigelman, M.; Berger, L.; Pinhasi, R.; Donoghue, HD; Chaplin, S. (2008). John Hunter's Post-Mortem Examination Of George Grenville (1712–1770). The Bulletin of the Royal College of Surgeons of England. 90 (10): 338—339. doi:10.1308/147363508X337163.
- See pedigrees in Beckett 1994, p. 35; and in Sack, James J. (1979). The Grenvillites, 1801–29: Party Politics and Factionalism in the age of Pitt and Liverpool. Urbana: University of Illinois Press. с. xxii—xxiii. ISBN .
Атрибуція
Ця стаття включає текст з публікації, яка тепер перебуває в суспільному надбанні:
Hugh Chisholm, ред. (1911). . // Encyclopædia Britannica (11th ed.). Т. V. 12. Cambridge University Press. с. 580—581. (англ.)
Бібліографія
- (2000). Crucible of War: the Seven Years' War and the Fate of Empire in British North America, 1754–1766. London: Faber and Faber. ISBN .
; , ред. (1890). Dictionary of National Biography. Т. 23. London: Smith, Elder & Co.
{{}}
: Cite має пустий невідомий параметр:|1=
(); Пропущений або порожній|title=
()- Beckett, J. V. (1994). The Rise and Fall of the Grenvilles: Dukes of Buckingham and Chandos, 1710 to 1921. Manchester: Manchester University Press. ISBN .
- Beckett, J. V. Grenville, George. (Oxford Dictionary of National Biography) (вид. онлайн). Oxford University Press. doi:10.1093/ref:odnb/11489.
{{}}
: Cite має пусті невідомі параметри:|HIDE_PARAMETER15=
,|HIDE_PARAMETER13=
,|HIDE_PARAMETER21=
,|HIDE_PARAMETER30=
,|HIDE_PARAMETER14=
,|HIDE_PARAMETER17=
,|HIDE_PARAMETER32=
,|HIDE_PARAMETER16=
,|HIDE_PARAMETER25=
,|HIDE_PARAMETER24=
,|HIDE_PARAMETER9=
,|HIDE_PARAMETER3=
,|HIDE_PARAMETER4=
,|HIDE_PARAMETER2=
,|HIDE_PARAMETER28=
,|HIDE_PARAMETER18=
,|HIDE_PARAMETER20=
,|HIDE_PARAMETER5=
,|HIDE_PARAMETER19=
,|HIDE_PARAMETER10=
,|HIDE_PARAMETER33=
,|HIDE_PARAMETER31=
,|HIDE_PARAMETER29=
,|HIDE_PARAMETER11=
,|HIDE_PARAMETER26=
,|HIDE_PARAMETER8=
,|HIDE_PARAMETER7=
,|HIDE_PARAMETER23=
,|HIDE_PARAMETER27=
та|HIDE_PARAMETER12=
() (Необхідна підписка або членство в публічній бібліотеці Сполученого Королівства .); cited as GrenODNB. - (1992). Pitt the Elder. Cambridge: Cambridge University Press. ISBN .
- Brown, Peter Douglas (1978). William Pitt, Earl of Chatham: the Great Commoner. London: Allen & Unwin. ISBN .
- Johnson, Allen S. A prologue to revolution: the political career of George Grenville (1712—1770) (англ.) Johnson, Allen S. (1997). A Prologue to Revolution: the Political Career of George Grenville (1712–1770). Lanham, Md.: University Press of America. ISBN .
- Lawson, Philip (1984). George Grenville: a Political Life. Oxford: Clarendon Press. ISBN .
- Leonard, Dick. "George Grenville — Able Premier, Undermined by His Own Prolixity" in Dick Leonard, ed. Eighteenth-Century British Premiers (Palgrave Macmillan UK, 2011) pp 92–110
- Smith, W. J., ред. (1852–53). The Grenville Papers, being the Correspondence of Richard Grenville, Earl Temple, K.G., and the Right Hon. George Grenville, their Friends and Contemporaries. London.
- Thomas, Peter David Garner (2002). George III: King and Politicians, 1760–1770. Manchester: Manchester University Press. ISBN .
Попередник | 8-й Прем'єр-міністр Великої Британії1763-1765 | Наступник |
Вікіпедія, Українська, Україна, книга, книги, бібліотека, стаття, читати, завантажити, безкоштовно, безкоштовно завантажити, mp3, відео, mp4, 3gp, jpg, jpeg, gif, png, малюнок, музика, пісня, фільм, книга, гра, ігри, мобільний, телефон, android, ios, apple, мобільний телефон, samsung, iphone, xiomi, xiaomi, redmi, honor, oppo, nokia, sonya, mi, ПК, web, Інтернет
Dzhordzh Grenvill angl George Grenville 14 zhovtnya 1712 13 listopada 1770 britanskij derzhavnij diyach vigiv yakij dosyag posadi prem yer ministra Velikoyi Britaniyi U 1762 1763 rokah nedovgo zajmav posadu Pershogo lorda Admiraltejstva Prosluzhivshi v uryadi uprodovzh vidnosno korotkogo periodu u 7 rokiv stav 8 m Prem yer ministrom Velikoyi Britaniyi 1763 1765 Buv odnim z nebagatoh prem yer ministriv sered yakih takozh Vilyam Pitt molodshij Vinston Cherchill Dzhordzh Kanning Spenser Persival i Vilyam Gladston yaki nikoli ne mali zvannya pera Dzhordzh Grenvill George GrenvilleDzhordzh Grenvill Prapor 8 j Prem yer ministr Velikoyi Britaniyi 16 kvitnya 1763 13 lipnya 1765 Monarh Georg III Poperednik Dzhon Styuart 3 j graf B yut Nastupnik Charlz Votson Ventvort Prapor Kancler skarbnici 16 kvitnya 1763 16 lipnya 1765 Monarh Georg III Poperednik Nastupnik Narodzhennya 14 zhovtnya 1712 1712 10 14 1 2 Vestminster Velikij London London d Angliya Korolivstvo Velika BritaniyaSmert 13 listopada 1770 1770 11 13 1 2 58 rokiv London Korolivstvo Velika BritaniyaPohovannya dKrayina Korolivstvo Velika BritaniyaReligiya Anglikanska cerkvaOsvita Krajst Cherch i Itonskij koledzh 4 Partiya VigiBatko Richard Grenvill 5 Mati d 5 Shlyub d 5 Diti Dzhordzh Nadzhent Templ Grenvill 1 j markiz Bekingem 5 Tomas Grenvill 5 d 5 Vilyam Grenvill 5 d 6 5 d 6 i d 6 Mediafajli b u VikishovishiU Vikipediyi ye statti pro inshih lyudej iz prizvishem Grenvill BiografiyaGrenvill narodivsya u vplivovij politichnij sim yi ta vpershe potrapiv do parlamentu v 1741 roci yak chlen parlamentu vid Bekingema Vin z yavivsya yak odin iz vivodku Kobgema angl Cobham s Cubs grupi molodih chleniv parlamentu pov yazanih z lordom Kobgemom U 1754 roci Grenvill stav i zajmav cyu posadu dvichi do 1761 roku U zhovtni 1761 roku vin virishiv zalishitisya v uryadi ta prijnyav novu rol pishovshi na rozriv zi svoyim zyatem i politichnim soyuznikom Vilyamom Pittom yakij pishov u vidstavku Zgodom novij prem yer ministr lord B yut zrobiv Grenvilla sekretarem pivnichnih krayin i pershim lordom Admiraltejstva 8 kvitnya 1763 roku lord B yut pishov u vidstavku i Grenvill zajnyav posadu prem yer ministra Jogo uryad namagavsya vzyati derzhavni vitrati pid kontrol i provodiv rishuchu zovnishnyu politiku Jogo najvidomishoyu politikoyu ye Zakon pro derzhavni gerbovi zbori davnij podatok u Velikij Britaniyi yakij Grenvill poshiriv na koloniyi v Americi ale yakij viklikav shiroku opoziciyu v amerikanskih koloniyah Britaniyi ta piznishe buv skasovanij U Grenvilla buli dedali napruzheni stosunki zi svoyimi kolegami ta korolem U 1765 roci Georg III vidpraviv jogo u vidstavku i zamineniv na lorda Rokingema Protyagom ostannih p yatoh rokiv svogo zhittya Grenvill ocholyuvav grupu svoyih prihilnikiv v opoziciyi ta vlashtuvav publichne primirennya z Pittom Gerb Grenvilla z Votton Andervuda Bakingemshir zelenij na sribnomu hresti p yat torto Molodi roki Dzhordzh Grenvill narodivsya v 14 zhovtnya 1712 roku Vin buv drugim sinom Richarda Grenvilla ta Gester Templ piznishe 1 a grafinya Templ Vin buv odnim iz p yatoh brativ usi z yakih stali deputatami Jogo sestra vijshla zamizh za providnogo politichnogo diyacha Vilyama Pitta Jogo starshim bratom buv Richard Grenvill piznishe 2 j graf Templ Batki planuvali sho Dzhordzh Grenvill stane advokatom Grenvill zdobuv osvitu v Itonskomu koledzhi ta Krajst Cherchi Oksford i buv poklikanij do advokaturi v 1735 roci PolitikaLoyalist Stowe House Bakingemshir politichna baza vivodku Kobgema U 1749 roci mayetok perejshov do brata Grenvilla Richarda Vin uvijshov do parlamentu v 1741 roci yak odin iz dvoh deputativ vid Bekingema i prodovzhuvav predstavlyati cej rajon protyagom nastupnih dvadcyati dev yati rokiv do svoyeyi smerti Vin buv rozcharovanij tim sho vidmovivsya vid bagatoobicyayuchoyi yuridichnoyi kar yeri cherez neviznachenist opozicijnoyi politiki U parlamenti vin pidpisavsya na partiyu Hlopci patrioti yaka vistupala proti sera Roberta Volpola Zokrema vin koristuvavsya zastupnictvom lidera frakciyi do yakoyi vhodili Dzhordzh Grenvill jogo brat Richard Vilyam Pitt i yaki stali vidomi yak vivodok Kobgema Priyednuyetsya do administraciyi U grudni 1744 roku vin stav lordom admiraltejstva v administraciyi Genri Pelema Vin ob yednavsya zi svoyim bratom Richardom i Vilyamom Pittom yakij stav yihnim shvagrom u 1754 roci shob zmusiti Pelema pidvishiti yih povstavshi proti jogo vladi ta pereshkodzhayuchi biznesu U chervni 1747 roku Grenvill stav lordom kaznachejstva U 1754 roci Grenvill stav i tayemnim radnikom Razom z Pittom ta kilkoma inshimi kolegami vin buv zvilnenij u 1755 roci pislya togo yak vistupiv i progolosuvav proti uryadu pid chas debativ shodo neshodavnogo dogovoru pro subsidiyi z Rosiyeyu yakij na yihnyu dumku buv nevipravdano dorogim i vtyagnuv Britaniyu v superechki na kontinentalnij Yevropi Opoziciya yevropejskij plutanini bula narizhnim kamenem mislennya vigiv patriotiv Vin i Pitt priyednalisya do opoziciyi vistupayuchi proti uryadu Nyukasla Grenvill i Pitt vistupali za stvorennya britanskogo opolchennya dlya zabezpechennya dodatkovogo vijska a ne za zaluchennya najmanciv z Gessena za yakih platit uryad U miru pogirshennya vijskovoyi situaciyi pislya vtrati Menorki uryad dedali slabshav doki vin ne buv zmushenij piti u vidstavku voseni 1756 roku V uryadi z PittomSkarbnik VMF Todi Pitt sformuvav uryad na choli z gercogom Devonshirskim Grenvilla povernuli na posadu skarbnika vijskovo morskogo flotu sho stalo velikim rozcharuvannyam oskilki vin ochikuvav otrimati bilsh prestizhnu ta pributkovu posadu Ce dodalo she odnu kraplyu do situaciyi yaku Grenvill vvazhav seriyeyu poperednih obraz u yakih Pitt ta inshi obijshli jogo na posadi na korist lyudej yakih vin vvazhav ne bilsh talanovitimi nizh vin sam Vidtodi Grenvill vidchuvav zrostayuchu obrazu na Pitta i zblizivsya z molodim princom Uelskim i jogo radnikom lordom B yutom yaki obidva teper buli proti Pitta U 1758 roci buduchi skarbnikom vijskovo morskogo flotu vin predstaviv i proviv zakonoproekt yakij vstanovlyuvav bilsh spravedlivu sistemu viplati zarplati moryakam i pidtrimki yihnih simej pid chas perebuvannya v mori yaku hvalili za yiyi gumannist yaksho ne za yiyi efektivnist Vin zalishavsya na posadi v roki britanskih peremog zokrema Annus Mirabilis 1759 roku zasluga v yakij nalezhala uryadu chlenom yakogo vin buv Odnak jogo semirichnij sin pomer pislya trivaloyi hvorobi i Grenvill zalishavsya poruch z nim u yihnomu zamiskomu budinku u Vottoni ta ridko priyizdiv do Londona U 1761 roci koli Pitt pishov u vidstavku cherez pitannya vijni z Ispaniyeyu i zgodom pracyuvav liderom palati gromad v administraciyi lorda B yuta Rol Grenvilla rozglyadalasya yak sproba zaluchiti v uryad kogos tisno pov yazanogo z Pittom shob zapobigti aktivnij protidiyi Pittu ta jogo pribichnikam uryadu Odnak nezabarom ce prizvelo do konfliktu mizh Grenvillom i Pittom Grenvill takozh vvazhavsya vidpovidnim kandidatom oskilki jogo chesna reputaciya oznachala sho vin koristuvavsya loyalnistyu ta povagoyu sered nezalezhnih deputativ Pivnichnij sekretar Lord B yut prem yer ministr mizh 1762 i 1763 rokami pid kerivnictvom yakogo sluzhiv Grenvill i yakogo piznishe zminiv U travni 1762 roku Grenvilla bulo priznacheno Pivnichnim sekretarem de vin zajmav dedali zhorstkishu poziciyu v peregovorah z Franciyeyu ta Ispaniyeyu spryamovanih na zavershennya Semirichnoyi vijni Grenvill vimagav znachno bilshoyi kompensaciyi v obmin na povernennya britanskih zavoyuvan todi yak B yut vistupav za bilsh shedru poziciyu yaka zreshtoyu lyagla v osnovu Parizkogo dogovoru Nezvazhayuchi na ce Grenvill stav asociyuvatisya z B yutom a ne z jogo kolishnimi politichnimi soyuznikami yaki she bilshe nizh vin vistupali proti mirnogo dogovoru U zhovtni vin stav Pershiim lordom Admiraltejstva zajnyav post lidera gromad i proviv mirnij dogovir cherez parlament Poziciya B yuta dedali slabshala oskilki vin buv nadzvichajno nepopulyarnim sho prizvelo do togo sho vin kilka raziv proponuvav svoyu vidstavku Georgu III Zreshtoyu Georg III neohoche prijnyav vidstavku B yuta i viznav sho grenvill maye buti jogo nastupnikom nezvazhayuchi na osobistu nepriyazn do nogo U kvitni 1763 roku Grenvill stav pershim lordom kaznachejstva ta kanclerom kaznachejstva zminivshi B yuta na posadi pershogo ministra pislya togo yak Genri Foks vidmovivsya vid ciyeyi posadi Prem yer ministrPershim krokom Grenvilla bulo sudove peresliduvannya Dzhona Vilksa za publikaciyu v gazeti The North Briton statti yaka vismiyuvala promovu korolya Georga III zroblenu 23 kvitnya 1763 roku Vilks buv prityagnutij do kriminalnoyi vidpovidalnosti za kramolnij naklep i pislya dueli z prihilnikom Grenvilla Semyuelem Martinom vtik do Franciyi Piznishe Vilks buv obranij i pereobranij viborchim okrugom Middlseks Parlament postijno vidmovlyav jomu v dopusku do parlamentu i ce stalo problemoyu dlya kilkoh nastupnih uryadiv Oskilki Britaniya namagalasya vidshkoduvati vitrati Semirichnoyi vijni i zaraz gostro potrebuvala finansuvannya dlya britanskoyi armiyi v amerikanskih koloniyah najnevidkladnishim zavdannyam Grenvilla bulo vidnovlennya finansiv naciyi Jomu takozh dovelosya mati spravu z naslidkami povstannya Pontiaka yake spalahnulo v Pivnichnij Americi v 1763 roci Vidatni zahodi jogo administraciyi vklyuchali sudove peresliduvannya Dzhona Vilksa ta uhvalennya Zakonu pro amerikansku derzhavnu marku 1765 roku sho prizvelo do pershih simptomiv vidchuzhennya mizh amerikanskimi koloniyami ta Velikoyu Britaniyeyu Akt pro pechatku Karikatura yaka zobrazhuye skasuvannya Zakonu pro gerbovi znaki yak pohoron na yakomu Grenvill nese dityachu trunu z poznachkoyu Mis Amerikanska marka narodilasya v 1765 roci pomerla v 1766 Cherepi simvolizuyut shotlandski povstannya 1715 i 1745 rokiv Anglijska gazeta pro skasuvannya zakonu pro gerbovij zbir Odin iz najvidatnishih zahodiv administraciyi Grenvilla vidbuvsya v berezni 1765 roku koli Grenvill opublikuvav Zakon pro gerbovij znak prijnyatij u listopadi togo zh roku Ce buv eksklyuzivnij podatok yakij nakladavsya na koloniyi v Americi vimagayuchi shob dokumenti ta gazeti drukuvalisya na shtampovanomu paperi z Londona z tisnenoyu podatkovoyu markoyu yaku potribno bulo oplachuvati britanskoyu valyutoyu Ce bulo zustrinute zagalnim oburennyam i prizvelo do publichnih aktiv nepokori ta buntiv po vsih koloniyah Ameriki Zovnishnya politika U superechkah z Ispaniyeyu ta Franciyeyu Grenvillu vdalosya zabezpechiti britanski cili zastosuvavshi te sho piznishe bulo nazvano diplomatiyeyu kanonerskih chovniv Pid chas jogo pravlinnya mizhnarodna izolyaciya Velikoyi Britaniyi posililasya oskilki Britaniya ne zmogla zabezpechiti soyuzi z inshimi velikimi yevropejskimi derzhavami situaciyu yaku nastupni uryadi ne zmogli zminiti sho prizvelo do togo sho Britaniya voyuvala z kilkoma krayinami pid chas Vijni za nezalezhnist SShA bez golovnogo soyuznika Zvilnennya Korol robiv rizni sprobi sponukati Pitta prijti jomu na dopomogu sformuvavshi ministerstvo ale bezuspishno i nareshti zvernuvsya do lorda Rokinggema Koli Rokinggem pogodivsya prijnyati posadu korol vidpraviv Grenvilla u vidstavku v lipni 1765 roku Vin bilshe nikoli ne obijmav posadi Prizvisko lagidnij pastuh otrimav za te sho vin nabridav Palati zapituyuchi znovu i znovu pid chas debativ shodo zakonoproektu pro sidr 1763 roku shob htos skazav jomu kudi zaklasti novij podatok yaksho ne poklasti na sidr Pitt nasvistuvav populyarnu melodiyu vid Bojsa Lagidnij pastuh skazhi meni de rozsmishivshi deputativ Hocha malo hto perevershuvav jogo u znanni form palati chi v majsternosti administrativnih detalej jomu brakuvalo taktu u povodzhenni z lyudmi ta spravami Piznisha kar yeraPislya periodu aktivnoyi opoziciyi Ministerstvu Chatema na choli z Pittom mizh 1766 i 1768 rokami Grenvill stav starshim derzhavnim diyachem protyagom ostannih kilkoh rokiv namagayuchis uniknuti zv yazkiv iz bud yakoyu frakciyeyu chi partiyeyu v Palati gromad Vin zmig sposterigati za pereobrannyam svoyeyi osnovnoyi grupi prihilnikiv na zagalnih viborah 1768 roku Jogo poslidovniki vklyuchali Roberta Klajva ta lorda Dzhordzha Sakvilya i vin otrimav pidtrimku vid svogo starshogo brata lorda Templa Naprikinci 1768 roku vin pomirivsya z Pittom i voni ob yednali zusillya vidnovivshi partnerstvo yake rozpalosya v 1761 roci koli Pitt pishov u vidstavku z uryadu Grenvillu vdalosya mobilizuvati opoziciyu pid chas viborchoyi superechki u Middlseksi Grenvill prityagnuv do vidpovidalnosti Dzhona Vilksa drukariv i avtoriv za zradu ta zakolot za publikaciyu rizkoyi redakcijnoyi statti pro nedavnyu promovu korolya Georga III u shotizhnevomu vidanni The North Briton Pislya prograshu spravi Grenvill vtrativ prihilnist gromadskosti yaka vvazhala cej vchinok sproboyu zmusiti zamovknuti abo kontrolyuvati presu Nezvazhayuchi na te sho vin buv osobisto proti Vilksa Grenvill vvazhav sprobu uryadu zaboroniti jomu chlenstvo v Palati gromad nekonstitucijnoyu i principovo vistupav proti neyi Pislya vtorgnennya Franciyi na Korsiku v 1768 roci Grenvill vistupiv za nadannya britanskij pidtrimci Korsikanskij Respublici Grenvill kritikuvav nezdatnist vtrutitisya i vvazhav sho taka slabkist pidbadorit francuziv U Palati gromad vin zauvazhiv Cherez strah pered vijnoyu vi zrobite vijnu neminuchoyu U 1770 roci Grenvil skeruvav zakonoproekt pro rezultati superechlivih viboriv golovne pitannya u visimnadcyatomu stolitti nezvazhayuchi na silnij sprotiv z boku uryadu Grenvill pomer 13 listopada 1770 roku u vici 58 rokiv Jogo osobisti prihilniki rozdililisya pislya jogo smerti i deyaki priyednalisya do uryadu lorda Norta U dovgostrokovij perspektivi Grenvillisti buli vidrodzheni Vilyamom Pittom Molodshim yakij obijmav posadu prem yer ministra z 1784 roku ta dominuvav u britanskij politici do svoyeyi smerti v 1806 roci Vlasnij sin Grenvilla Vilyam Grenvill piznishe nenadovgo obijmav posadu prem yer ministra Posmertnij analiz Dzhordzha Grenvilla proviv Dzhon Ganter yakij zberig zrazki u svoyij kolekciyi yaka zgodom stala Ganterianskim muzeyem Podalshij analiz cih zrazkiv opublikovanij Korolivskim koledzhem hirurgiv Angliyi pokazuye sho Dzhordzh Grenvill buv urazhenij mnozhinnoyu miyelomoyu na moment svoyeyi smerti SpadshinaVin buv odnim iz vidnosno nebagatoh prem yer ministriv inshi vklyuchayut Genri Pelema Vilyama Pitta Molodshogo Genri Kempbell Bannermana Bonara Lou Ramzi MakDonalda Nevila Chemberlena Ser Vinstona Cherchillya Dzhordzha Kanninga Spensera Persevala Vilyama Evarta Gladstona Edvarda Gita Dzhon Mejdzhor Toni Bler Gordon Braun Devid Kemeron Tereza Mej Boris Dzhonson i Liz Trass yaki nikoli ne priyednuvalisya do rangu periv Misto Grenvill Kvebek bulo nazvano na chest Dzhordzha Grenvilla Misto u svoyu chergu ye tezkoyu dlya Grenvilskogo orogenezu dovgotrivalogo mezoproterozojskogo goroutvorennya pov yazanogo z utvorennyam superkontinentu Rodiniya Jogo vidatnoyu vlastivistyu ye vidatnij orogennij poyas yakij ohoplyuye znachnu chastinu pivnichnoamerikanskogo kontinentu vid Labradoru do Meksiki i prostyagayetsya do Shotlandiyi Simejne zhittyaU 1749 roci Grenvill odruzhivsya 1719 5 grudnya 1769 donkoyu sera ta onukoyu gercoga Somerseta Somerset ne shvalyuvav yih shlyub i otzhe zalishiv Yelizaveti lishe neveliku sumu u svoyemu zapoviti Podruzhzhya malo chotiroh siniv i chotiroh dochok V odnomu zviti govoritsya sho u nih bulo p yat dochok Richard Grenvill pomer 1759 r pomer molodim Dzhordzh Nadzhent Templ Grenvill 1 j markiz Bekingemskij 17 chervnya 1753 11 lyutogo 1813 batko 1 go gercoga Bekingema i Chandosa pribl 1754 29 veresnya 1830 21 grudnya 1771 vijshla zamizh za 1749 1789 i mala vosmero ditej shestero z yakih dozhili do povnolittya Tomas Grenvill 31 grudnya 1755 17 grudnya 1846 chlen parlamentu ta bibliofil pomer neodruzhenim Elizabet Grenvill 24 zhovtnya 1756 21 grudnya 1842 vijshla zamizh yak jogo druga druzhina za Dzhona Probi 1 go grafa Kerisforta 1751 1828 12 kvitnya 1787 i mala troh dochok Vilyam Grenvill 1 j baron Grenvill 25 zhovtnya 1759 12 sichnya 1834 piznishe prem yer ministr Ketrin Grenvill 1761 6 listopada 1796 vijshla zamizh za Richarda Nevilla Oldvorta 1750 1825 zgodom za 19 chervnya 1780 roku i mala chotiroh ditej Gester Grenvill do 1767 13 listopada 1847 vijshla zamizh za G yu Fortesk yu 1 go grafa Fortesk yu 10 travnya 1782 roku ta mala dev yatoh ditej Na moment jogo smerti v 1770 roci vin buv imovirnim spadkoyemcem grafstva Templ yakim volodiv jogo starshij brat Richard yakij zminiv cej titul svoyeyi materi v 1752 roci ale ne mav siniv Koli Richard pomer u 1779 roci drugij ale najstarshij iz tih hto vizhiv sin Dzhordzha takozh Dzhordzh stav tretim grafom Templom a zgodom stav markizom Bekingemskim Jogo cholovicha liniya zbereglasya do smerti 3 go gercoga Bekingema i Chandosa v 1889 roci Div takozhGrenvillitiPrimitkiBibliotheque nationale de France BNF platforma vidkritih danih 2011 d Track Q19938912d Track Q54837d Track Q193563 Encyclopaedia Britannica d Track Q5375741 SNAC 2010 d Track Q29861311 http www historyofparliamentonline org volume 1754 1790 member grenville george 1712 70 Kindred Britain d Track Q75653886 Lundy D R The Peerage d Track Q67129259d Track Q21401824 A History of England by Charles M Andrews Professor of History in Bryn Mawr College History Library 4 History Arhiv originalu za 26 September 2010 Procitovano 28 zhovtnya 2010 Lawson p 3 Chisholm 1911 s 580 Lawson Lawson pp 84 87 Brown p 133 Lawson pp 110 113 Lawson pp 107 108 Lawson pp 108 109 Anderson pp 487 488 George Grenville Smith Rebellion 1765 Retrieved 28 October 2010 Sources History of the United States from the Discovery of the American Continent Volume V Bancroft George Little Brown and Company Boston Mass 1854 American Leviathan Empire Nation and the Revolutionary Frontier Griffin Patrick Hill and Wang A division of Farrar Straus and Giroux New York NY 2007 Wilkes Liberty and Number 45 The Colonial Williamsburg Official History Site http www history org Foundation journal summer03 wilkes cfm Marjie Bloy Ph D Senior Research Fellow National University of Singapore Thomas p 114 George Grenville 1712 1770 Dr Bloy A Web of English History Procitovano 25 zhovtnya 2010 Bibliography of source material Lawson P George Grenville A Political Life Oxford 1984 Wiggin L M The Faction of Cousins a Political Account of the Grenvilles 1733 1763 New Haven 1958 Lawson p 149 Johnson p 297 Lawson p 273 Britannia com Arhiv originalu za 24 September 2010 Procitovano 27 zhovtnya 2010 Thomas p 199 Lawson pp 285 286 Spigelman M Berger L Pinhasi R Donoghue HD Chaplin S 2008 John Hunter s Post Mortem Examination Of George Grenville 1712 1770 The Bulletin of the Royal College of Surgeons of England 90 10 338 339 doi 10 1308 147363508X337163 See pedigrees in Beckett 1994 p 35 and in Sack James J 1979 The Grenvillites 1801 29 Party Politics and Factionalism in the age of Pitt and Liverpool Urbana University of Illinois Press s xxii xxiii ISBN 978 0252007132 Atribuciya Cya stattya vklyuchaye tekst z publikaciyi yaka teper perebuvaye v suspilnomu nadbanni Hugh Chisholm red 1911 Grenville George Encyclopaedia Britannica 11th ed T V 12 Cambridge University Press s 580 581 angl Bibliografiya 2000 Crucible of War the Seven Years War and the Fate of Empire in British North America 1754 1766 London Faber and Faber ISBN 978 0571205356 red 1890 Dictionary of National Biography T 23 London Smith Elder amp Co a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite encyclopedia title Shablon Cite encyclopedia cite encyclopedia a Cite maye pustij nevidomij parametr 1 dovidka Propushenij abo porozhnij title dovidka Beckett J V 1994 The Rise and Fall of the Grenvilles Dukes of Buckingham and Chandos 1710 to 1921 Manchester Manchester University Press ISBN 978 0719037566 Beckett J V Grenville George Oxford Dictionary of National Biography vid onlajn Oxford University Press doi 10 1093 ref odnb 11489 a href wiki D0 A8 D0 B0 D0 B1 D0 BB D0 BE D0 BD Cite encyclopedia title Shablon Cite encyclopedia cite encyclopedia a Cite maye pusti nevidomi parametri HIDE PARAMETER15 HIDE PARAMETER13 HIDE PARAMETER21 HIDE PARAMETER30 HIDE PARAMETER14 HIDE PARAMETER17 HIDE PARAMETER32 HIDE PARAMETER16 HIDE PARAMETER25 HIDE PARAMETER24 HIDE PARAMETER9 HIDE PARAMETER3 HIDE PARAMETER4 HIDE PARAMETER2 HIDE PARAMETER28 HIDE PARAMETER18 HIDE PARAMETER20 HIDE PARAMETER5 HIDE PARAMETER19 HIDE PARAMETER10 HIDE PARAMETER33 HIDE PARAMETER31 HIDE PARAMETER29 HIDE PARAMETER11 HIDE PARAMETER26 HIDE PARAMETER8 HIDE PARAMETER7 HIDE PARAMETER23 HIDE PARAMETER27 ta HIDE PARAMETER12 dovidka Neobhidna pidpiska abo chlenstvo v publichnij biblioteci Spoluchenogo Korolivstva cited as GrenODNB 1992 Pitt the Elder Cambridge Cambridge University Press ISBN 978 0521391160 Brown Peter Douglas 1978 William Pitt Earl of Chatham the Great Commoner London Allen amp Unwin ISBN 978 0049421455 Johnson Allen S A prologue to revolution the political career of George Grenville 1712 1770 angl Johnson Allen S 1997 A Prologue to Revolution the Political Career of George Grenville 1712 1770 Lanham Md University Press of America ISBN 978 0761806004 Lawson Philip 1984 George Grenville a Political Life Oxford Clarendon Press ISBN 978 0198227557 Leonard Dick George Grenville Able Premier Undermined by His Own Prolixity in Dick Leonard ed Eighteenth Century British Premiers Palgrave Macmillan UK 2011 pp 92 110 Smith W J red 1852 53 The Grenville Papers being the Correspondence of Richard Grenville Earl Temple K G and the Right Hon George Grenville their Friends and Contemporaries London Thomas Peter David Garner 2002 George III King and Politicians 1760 1770 Manchester Manchester University Press ISBN 978 0719064289 Poperednik Dzhon Styuart 3 j graf B yut 8 j Prem yer ministr Velikoyi Britaniyi1763 1765 Nastupnik Charlz Votson Ventvort